Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

02.10.2007 року прокурор звернувся до суду в інтересах Печерської районної в м. Києві ради до [PERSON] та просив суд винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку [ADDRESS] на якій встановлено металевий гараж, привівши в придатний для використання стан, шляхом знесення металевого гаража. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України самовільно, без отримання передбачених земельним законодавством правовстановлюючих документів на землю, використовується земельна ділянка [ADDRESS] на якій встановлено металевий гараж. Печерська районна в місті Києві рада рішень про відведення зазначеної земельної ділянки [PERSON] не приймала - відповідно до інформації ЖЕО № 606 КП «Печерськжитло», документи, які дають підстави для розміщення гаражу, відсутні. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил і підлягають знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Самочинно збудовані будівлі та споруди підлягають знесенню за рішенням суду. В даному випадку встановлений відповідачем металевий гараж підлягає знесенню за рішенням суду як самочинно встановлений, оскільки відсутні документи на право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. Прокурор та третя особа на стороні позивача КП «Печерська брама» в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача Печерської районної у м. Києві ради, та третьої особи на стороні позивача - Київської міської ради до суду не з'явився, позивач направив до суду листа в якому позов підтримав, просив розглядати справу у відсутність його представника. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в зв'язку з тим, що має намір звертатись до Печерської районної у м. Києві ради з заявою про надання їй в оренду даної земельної ділянки. Розглянувши цивільну справу, заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи на стороні позивача, відповідача, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка по справі користується самовільно встановленим металевим гаражем, що встановлений на прибудинковій території біля будинку [ADDRESS]. Дозволу на встановлення вказаного гаражу та дозволу на використання земельної ділянки відповідачка немає, що визнала в судовому засіданні. Відповідно до рішення Київської міської ради від 23.12.1999 року № 165\667 «Про питання індивідуального гаражного будівництва на територіях багатоповерхової житлової забудови в м. Києві», земельні ділянки в межах прибудинкових територій багатоповерхової житлової забудови в м. Києві можуть надаватись в тимчасове користування строком на 10 років для встановлення збірно-розбірних гаражів за рішенням районних у м. Києві рад за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування, інвалідам, які мають мотоколяски або автомашини з ручним управлінням. Печерська районна в місті Києві рада рішень про відведення зазначеної земельної ділянки [PERSON] не приймала - відповідно до інформації ЖЕО № 606 КП «Печерськжитло», документи, які дають підстави для розміщення гаражу, відсутні. Згідно з вимогами ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів. Таким чином земельна ділянка на якій встановлено гараж відповідача відноситься до земель територіальної громади м. Києва. Відповідно до вимог ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного позову. Згідно ст. 80 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, їх слід стягнути з відповідача в сумі 51 грн. та 7.5 грн. відповідно на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved