Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку квартири. У судовому засіданні позивачка суду показала, що 31.08.1990р. між нею та відповідачем по справі був укладений шлюбу, який потім 19.04.2005р. було розірвано. За період спільного життя ними згідно договору купівлі-продажу була придбана квартира [ADDRESS]. Але в при укладенні договору, покупцем квартири був вказаний лише її колишній чоловік [PERSON]. Відповідач в теперішній час заперечує її право на частину даної квартири, та вважає, що дана квартира повністю належить йому. Відповідач бажає отримати кредит в банку під заставу даної квартири без моєї згоди. Просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS], а також стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору у сумі 51грн. та витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в сумі 30грн. Відповідача у судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши показання сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об&cent;єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою Відповідно до ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 31.08.1990р. по 19.04.2005р. За період шлюбу, сторонами було набуте нерухоме майно, квартира [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 10.02.1995р., реєстрація права власності оформлена лише на ім&cent;я одного з подружжя - [PERSON]. Право власності позивачки [PERSON] не визнається відповідачем [PERSON]. Відповідно до ст.60 СК України, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім&cent;я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн., та судовий збір в сумі 51грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved