Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Першотравенськ про перерахунок сум відшкодування шкоди здоров'ю, просив суд стягнути з відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» на свою користь 66225,46 грн. в рахунок недорахованих щомісячних сум відшкодування шкоди за період з 01.12.1994 року по грудень 2001 року, а також 6939,57 грн. в рахунок не донарахованих одноразових виплат та 22.20 грн. - витрати на додаткові витрати пов'язані з розглядом справи в суді. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» суму 20227,96 грн. в рахунок недоплачених щомісячних сум відшкодування шкоди здоров'ю за період з 01.05.1999 року по дату передачі справи до Фонду 01.04.2001 року та суму 6939,42 грн. в рахунок недоплачених сум одноразової допомоги. В ході слухання справи в суді представник позивача [PERSON] повністю підтримав уточнені позовні вимоги, просить позов задовольнити, оскільки саме такий порядок нарахування та виплат щомісячних платежів та одноразової допомоги був передбачений діючим законодавством України, а відповідач невірно застосував законодавство, тому і були зменшені виплати. Представник відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» позов [PERSON] не визнала, пояснивши, що [PERSON] було вірно нарахована одноразова допомога та щомісячні платежі сум відшкодування шкоди здоров'ю, тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вважає розрахунок позивача середнього заробітку для призначення суми одноразової допомоги та щомісячних сум відшкодування втраченого заробітку не відповідає вимогам п.п.22,23 Правил відшкодування шкоди, оскільки невідомо які виплати враховані позивачем при визначенні середнього заробітку. Крім того, місяці, взяті позивачем вибірково, а згідно п.23 Правил відшкодування шкоди в середній заробіток для відшкодування шкоди мають братися всі види оплати на які нараховуються внески по пенсійному забезпеченню. Крім того, згідно ст..1 Указу Президента України № 41/96 від 09 січня 1996 року тарифні ставки збільшувалися у межах наявного фонду споживання. Таке підвищення тарифних ставок в межах наявного фонду споживання було проведено наказам МУП № 72 від 04 березня 1996 року шляхом збільшення тарифної частини заробітної плати за рахунок зменшення інших видів складової частини заробітної плати /премій, надбавок, доплат, ходових і таке інше/ без зміни загального розміру заробітної плати. Заробітна плата не змінювалася і відповідно до цього розмір втраченого заробітку не змінювався. Галузевою угодою п.12.27 передбачена можливість обрання середньої заробітної плати по відповідній професії на день МСЕК, чим і скористався позивач. Одноразові допомоги позивачу були нараховані наказами по шахті № 55 від 18 січня 1995 року та наказом № 3176 від 23 жовтня 1995 року, повністю виплачені і заборгованості по одноразовим виплатам немає, щомісячні виплати втраченого заробітку виплачувалися шахтою з грудня 1994 року по квітень 2001 року включно до передачі справи в ВВД ФССНВУ, на день передачі сума відшкодування втраченого заробітку [PERSON] за сукупні 75 % втрати працездатності. становила 693,00 грн. щомісячно. З врахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ВВД ФССНВУ у м. Першотравенськ просить вирішити позов згідно вимог закону, вважає вимоги позивача безпідставними, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши думку сторін і вивчивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як було встановлено в ході слухання справи позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з шахтою «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля», працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Під час роботи позивач був травмований 13.09.1994 року. Згідно акту розслідування нещасного випадку на виробництві за форою Н-1 № 127 від 20.09.1994 року вини позивача в нещасному випадку не визнано. Вперше по даному трудовому каліцтву був оглянутий на МСЄК 21.12.1994 року, коли йому було встановлено утрату 60 відсотків професійної працездатності. В подальшому позивачу при переогляді на МСЕК 25.09.1995 року встановлено ще 15% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням, за діагнозом кохлеарний неврит. Після огляду [PERSON] на МСЄК 21.12.1994 року шахта «Степова» нарахувала позивачу щомісячні платежі та одноразову допомогу, виходячи із середнього заробітку відповідного працівника за попередній місяць згідно галузевої тарифної угоди. Починаючи з 23.11.1995 року відповідач шахта ім.. Н.І.Сташкова правонаступником якої є ВАТ «Павлоградвугілля» проводила виплати щомісячного відшкодування шкоди в порушення ст.. 11 Закону України «Про охорону праці» а також п. п. 10; 22 «Правил відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я..» затверджених постановою КМ України № 472 від 23.06.93 року з наступними змінами та доповненнями . Відповідно до п.22 Правил відшкодування шкоди середньомісячний заробіток для нарахування розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку / його відповідній частині / визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, передуючі каліцтву, а при профзахворюванні стійкою втраті працездатності. Заробіток у вказаний період підлягає коригуванню з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної платні, тарифних ставок, посадових окладів працівників підприємств або індексації доходів відповідно до чинного законодавства. Відповідно до абз. 3 п. 9 Правил визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню в бік зменшення не підлягає. Згідно даних, наданих суду, які сторонами не оспорюються, заробітна плата позивача [PERSON] за 12 останніх повних календарних місяців роботи, передуючих каліцтву, складала : Жовтень 1992 р. - 0,49 грн.; листопад - 1992 р. - 1,28 грн.; квітень 1993 р. - 0,73 грн. ; травень 1993 р. - 2.08 грн.; серпень 1993 р. - 3.62 грн.; вересень 1993 р. - 10,66 грн.; жовтень 1993 р. - 13,19 грн.; листопад 1993 р. - 9,80 грн.; лютий 1994 р. - 35,94 грн.; березень 1994 р. - 38,53 грн.; квітень 1994 р. - 39,94 грн.; травень 1994 р. - 45, 76 грн.; При цьому суд вважає, що позивачем вірно взято для нарахування виплат відшкодування шкоди 12 останніх повних календарних місяців роботи, передуючих каліцтву, оскільки це відповідає змісту п.22 Правил відшкодування шкоди, які діяли на момент призначення відшкодування шкоди, оскільки для розрахунку середньомісячного заробітку згідно вказаних вимог п.22 Правил приймаються до уваги лише фактично відпрацьовані місяці, а частково відпрацьовані місяці виключаються з розрахунку і замінюються послідуючими повністю відпрацьованими. Період часу, в якому така заміна проводиться, не обмежується. П..23 Правил відшкодування шкоди не виключає можливості застосування п.22 Правил відшкодування шкоди при розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за 12 або 3 останніх повних календарних місяців роботи, оскільки він вказує лише на те, які види оплати праці повинні враховуватися при розрахунку середньомісячного заробітку, тобто ті види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, зокрема це основна и додаткова заробітна плата в тій частині на яку нараховуються страхові внески. .В основну заробітну плату включаються крім оплати по тарифним ставках також доплати та надбавки/зокрема доплати за суміщення професій, розширення зон обслуговування або збільшення об»ему робіт; роботу в важких та шкідливих умовах праці, інтенсивність праці;роботу в нічний час;високі досягнення в праці;виконання особливо важливої роботи та інше/, на які нараховуються страхові внески, а додаткова заробітна плата, яка залежить від результатів роботи підприємства а також працівників, включає різні види премій, винагород, других стимулюючих та компенсаційних виплат, доплати та надбавки, непередбачені діючим законодавством, але встановлені на підприємстві /зокрема премії за основні результати господарської діяльності, виконання особливо важливих робіт та інше/, на які також нараховуються страхові внески. З врахуванням викладених вище даних розрахунок середнього заробітку позивача [PERSON] для нарахування страхових виплат згідно п. 22 «Правил відшкодування шкоди..» які діяли на момент встановлення позивачу стійкої втрати працездатності слідуючий: Жовтень 1992 року 0,49 * 2.977 *1.5 * 1.231 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2. =94,14 Листопад 1992 року 1,28 * 1.5 * 1.231 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2. =82,60 Квітень 1993року 0,73 * 1.5 * 1.231 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2. = 47,11 Травень 1993 року 2,08 * 1.231 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2. = 89,49 Серпень 1993 року 3,62 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2 = 126,52 Вересень 1993 року 10,66 * 3. * 2.01 * 2.= 128,56 Жовтень 1993 року 13,19 * 3. * 2.01 * 2.= 159,07 Листопад 1993 року 9,80 * 3.* 2.01 * 2. = 118,19 Лютий 1994 року 35,94 * 2.01 * 2. = 144,48 Березень 1994 року 38,53 * 2.01 * 2. = 154,89 Квітень 1994 року 39,94 * 2.01 * 2. = 160,56 Травень 1994 року 45,76 * 2.01 * 2. = 183,96 1489,57 : 12 міс. + 1,02 вис. року = 125, 15 . Відкоригована середньомісячна вислуга років за попередні роки, яка повинна враховуватися до середньомісячного заробітку становить: В. років за 1992 рік 0,37 * 1.5 * 1.231 * 2.898 * 3. * 2.01 * 2. = 23,88 : 6 міс. = 3,98. В. років за 1993 рік 6,19 * 2.01 * 2. = 24,88 : 4 міс. = 6,22 10,20 грн. : 10 міс. = 1,02 . Таким чином середній заробіток за 12 останніх повних місяців роботи передуючих каліцтву, складає : 94,14 грн. + 82,60 грн. + 47,11 грн. + 89,49 грн. + 126, 52 грн. + 128,56 грн. + 159,07 грн. + 118,19 грн. + 144,48 грн. + 154,89 грн. + 160,56 грн. + 183,96 грн. Всього 1489,57 грн. : 12 міс. + 1,02 в. років = 125, 15 грн.. Середній заробіток за 3 останні повні місяці роботи - 154,89 грн. + 160,56 грн. + 183,96 грн. = 499,41 грн. + в. років 6,22 грн. : 3 міс. = 168,54 грн. В. років 1993 рік 6,19 * 2.01 * 2. = 24,88 : 12міс. * 3 міс. = 6,22 грн.. Тобто середній заробіток з якого повинна була нарахована одноразова допомога та щомісячні платежі становив : по праву вибору найбільшого заробітку 168 грн. 54 коп. - за 3 останні повні місяці роботи. Одноразова допомога яка повинна була бути нарахована позивачу з урахуванням 60 % втрати працездатності становить: 168,54 грн. * 60% = 10112,40 грн., у той час як фактично нараховано та виплачено одноразову допомогу в сумі 6258,05 грн., недоплата по одноразовій допомозі становить 3584,35 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щомісячні платежі позивачу [PERSON] на момент первинного огляду на МСЄК на 21.12.1994 року повинні становити : 60% відсотків від 168,54 грн. становить 101,12 грн. На дату МСЕК 25.09.1995 року щомісячні виплати з урахуванням підвищення тарифних ставок з 01.02.1995 р. та з 01.06.1995 р. на коефіцієнти 3.167 та 1.1 відповідно, повинні становити: 101,12 грн. * 3.167 * 1.1 = 352,28 грн. щомісячно. Одноразова допомога яка повинна була бути нарахована позивачу з урахуванням 15 % втрати працездатності по профзахворюванню становить: 352,28 : 60% * 100% = 587,13 грн. * 15% = 8806,95 грн., у той час як фактично нараховано та виплачено одноразову допомогу в сумі 5451,88 грн., недоплата по одноразовій допомозі становить 3355,07 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Починаючи з 08.08.1995 року (відповідно до довідки МСЕК від 25.09.1995року) з урахуванням сукупних 75% втрати позивачем професійної працездатності щомісячне відшкодування шкоди здоров'ю повинно становити : 352,28 грн. : 60% * 75% = 440,35 грн. щомісячно. Починаючи з 1 вересня 1995 року на підприємствах відповідача було підвищено тарифні ставки та посадові оклади на коефіцієнт 1.364, тому і позивачу [PERSON] суми щомісячного відшкодування шкоди повинні були підвищенні на вказаний коефіцієнт : 440,35 грн.* 1.364 = 600,64 грн., Починаючи з 1 квітня 1996 року на підприємствах відповідача було підвищено тарифні ставки та посадові оклади на коефіцієнт 2.38, тому і позивачу [PERSON] суми щомісячного відшкодування шкоди повинні були підвищенні на вказаний коефіцієнт : 600,64 грн.* 2.38 = 1429,52 грн. В періоди з 01.07.1998 року: з 01.09.1999 року та з 01.07.2000 року на підприємстві шахта «Степова» відбулося зростання тарифних ставок на коефіцієнти 1.1458; 1.286; та 1.368 відповідно. Перерахування щомісячного відшкодування шкоди на ці коефіцієнти відповідно до вимог абз. 6 п. 28 «Правил» доповненого постановою КМУ № 1100 від 03.10.1997 року, не повинно провадитися, оскільки в перерахунку на 100% відшкодування шкоди перевищує середньомісячну заробітну плату відповідного працівника. В той же час суд дійшов висновку, що оскільки позивач [PERSON] звернувся до суду тільки у травні 2002 року, то і позовні вимоги слід задовольнити в межах строку позовної давності, тобто слід стягнути з відповідача на користь позивача недоплачені суми щомісячного відшкодування шкоди за 3 роки до звернення до суду, тобто за період часу з 01 травня 1999 року по 31 березня 2001 року. Недоплата по щомісячним платежах позивачу [PERSON] за період часу з 01 травня 1999 року по 31 березня 2001 року склала : 1429,52 грн.* 23 місяці = 32878,96 грн. - 12651 грн. (фактично виплачено позивачу відповідачем за 23 місяці) = 20227,96 грн. - не доплата яку слід стягнути з відповідача на користь позивача Згідно до п.28 Правил відшкодування шкоди в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 03 жовтня 1997 року перерахунок розміру відшкодування шкоди /втраченого заробітку/ проводиться у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності і підвищені тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної платні відповідно до колдоговору. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більш від середньомісячного заробітку відповідного працівника /після підвищення тарифних ставок / за умови його роботи протягом повного календарного місяця або в перерахунку на повний календарний місяць роботи. Згідно п. 21-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами і доповненнями від 8 липня і 30 вересня 1994 року середній заробіток для відшкодування шкоди визначається відповідно до Правил, а якщо тарифною угодою або колективним договором встановлений більш пільговий порядок його визначення, застосовується цей порядок. Таким чином суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] 20227 грн.96 коп. в рахунок недоплачених щомісячних сум, та 6939 грн. 42 коп. ( 3584,35 + 3355,07) в рахунок недоплачених сум одноразової допомоги. Іншого порядку на який посилається представник відповідача діючим законодавством на час відшкодування шкоди позивачу [PERSON] завданої шкоди здоров'ю передбачено не було, тому ці доводи представника відповідача суд не бере до уваги. Позивач [PERSON] заявив позовні вимоги тільки по 01.04.2001 року ( дата передачі справи до ВВД ФССНВУ в. м. Першотравенську) перерахувати йому щомісячні суми відшкодування шкоди здоров'ю, тому суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позивних вимог На підставі викладеного,

Outcome: approved