Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-13 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом в якому просить суд поділити майно, що є його та [PERSON], спільною сумісною власністю, яке він набув з відповідачкою під час спільного проживання у шлюбі з 22.10.2005 року по 23.10.2007 року, а саме: кухонний гарнітур бувший у використанні (далі б/у), м”який кухонний куточок, люстра, велосипед „Мінськ” з дитячим сидінням і продуктовою корзиною, мобільний телефон дружини ([PERSON]), мобільний телефон тещі ([PERSON]), пасок (чоловічий), чобітки (жіночі), шапка із „норки” (жіноча), рукавички шкіряні зимні (чоловічі), чоботи гумові (чоловічі), чоботи гумові (жіночі), туфлі шкіряні (жіночі), босоніжки літні (жіночі), комплект нижньої білизни „Італія” (жіноча), куртку осінню (жіночу), сумочку (жіночу), папку, чохол на мобільний телефон, кепку зимову (чоловічу), два мікрофони (радіо), прикраси - перли, підвіску золоту; годинник позолочений, сарай, туалет, паркан, паливо (дрова), грошову суму вартості виробленої землі в сумі 150 грн., та кредит взятий в ТОВ „Комерційний банк „Дельта” (далі Банк), 20.08.2007 року на його ім.”я в сумі 3000 грн., а всього майна на суму 11305 грн. При цьому позивач просить суд, виділити йому м”який кухонний куточок, два мікрофони (радіо), мобільний телефон відповідачки [PERSON], люстру, велосипед „Мінськ” (без дитячого сидіння та продуктового кошика), підвіску золоту, рукавички шкіряні зимні (чоловічі), папку, шапку із „норки” (жіночу), пасок (чоловічий), кепку зимову (чоловічу), чоботи гумові (чоловічі), чохол до мобільного телефону, Ѕ частину будинку [ADDRESS], а також просить зобов”язати відповідачку сплачувати у рівних частинах кредит з відсотками, який він брав на своє ім.”я в сумі 3000 грн., в Банку. Решту майна та частину кредиту з відсотками [PERSON]. Заперечуючи проти первісного позову, [PERSON], подала зустрічну позовну заяву в якій просить суд визнати погашені кредити в сумі 8600 грн., борги в сумі 2150 грн., як витрати із її та відповідача [PERSON], сімейного бюджету; залишити за нею майно, яке пропонує для розподілу відповідач, ремонт будинку, та будівництво господарських споруд; витрати на погашення кредиту в Олевському ТВБВ № 281/095 і „Приватбанку” та погашення боргів просить суд зарахувати, як витрати із доходів відповідача [PERSON]; повернути позивачці сімейну реліквію (ікону) та одну відеокасету їхнього із відповідачем [PERSON], весілля. Відповідачка [PERSON], відносно позову позивача заперечує та не визнає його позовні вимоги, при цьому пояснила суду, що будинок [ADDRESS] Житомирської області, на Ѕ частину, якого претендує позивач [PERSON], їй подаровано [PERSON]до їхнього весілля відповідно до договору дарування від 05.06.1997 року. Велосипед марки „Мінськ” вона придбала сама за власні кошти 16.04.2006 року з метою перевозити дитину, все інше перераховане позивачем майно, яке він просить поділити не підлягає до розподілу так, як воно їй було подароване, є її особистою власністю та є речами індивідуального користування. Під час спільного проживання з позивачем вони придбали лише кухонний гарнітур б/у, вартістю 200 грн., м”який кухонний куточок, вартістю 680 грн., проводили поточний ремонт будинку де проживали [ADDRESS], проводити який їм допомагали їхні батьки та обробляли прилеглу до будинку земельну ділянку. Кредит, який брав у Банку на своє ім.”я відповідач [PERSON], витратив на власні потреби не в інтересах сім”ї. Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON], підтримала частково в частині визнання погашених кредитів в сумі 8600 грн., боргів в сумі 2150 грн., як витрати із її та відповідача [PERSON], сімейного бюджету; залишення за нею майна, яке пропонує для розподілу відповідач, ремонт будинку, та будівництво господарських споруд; витрати на погашення кредиту в Олевському ТВБВ № 281/095 і „Приватбанку” та погашення боргів просить зарахувати, як витрати із доходів відповідача [PERSON], повернення їй однієї відеокасети їхнього із відповідачем [PERSON], весілля. [PERSON], відносно зустрічного позову заперечує і пояснив суду , що ним під час проживання із відповідачкою [PERSON], у шлюбі було придбано майно відповідно до переліку зазначеному у його позовній заяві, проведено ремонт будинку [ADDRESS] Житомирської області, збудовано господарські споруди, вироблена присадибна земельна ділянка, придбано тверде паливо для обігріву будинку, що істотно підвищило вартість будинку, взято 3000 грн., кредиту в Банку для сімейних потреб. Свої позовні вимоги [PERSON], підтримав із підстав викладених у своїй позовній заяві та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 22.10.2005 році зареєстрували шлюб, який було розірвано Олевським районним судом 23.10.2007 року. З серпня місяця 2007 року сторони проживають окремо. Через непорозуміння між собою, сторони не мають можливості розділити спільне сумісне майно, яке було придбане ними під час спільного проживання у шлюбі у позасудовому порядку і тому [PERSON], просить суд поділити між ним та [PERSON], набуте ними спільно майно відповідно до переліку зазначеному вище. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що сторони під час проживання у зареєстрованому шлюбі придбали у спільну сумісну власність наступне майно: кухоний гарнітур б/у, вартістю 250 грн., м”який кухонний куточок, вартістю 620 грн., люстру, вартістю 40 грн., два мікрофони (радіо), вартістю 135 грн., за кожен, велосипед марки „Мінськ”, вартістю 290 грн., та дитяче сидіння і продуктову корзину до велосипеда, вартістю 40 грн. Суд заслухавши сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.57,60,69,70,71 СК України та ст.151 ЖК України, зокрема ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. В статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Крім того статтями 69,70,71 СК України передбачено, що подружжя має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Уразі поділу такого майна, воно ділиться в натурі і частки дружини та чоловіка є рівними. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя з виплатою компенсації замість його частки у праві власності на майно. Частина майна яка зазначена в позовній заяві [PERSON], є особистою приватною власністю сторін, оскільки отримана в дар і придбана сторонами до одруження або під час спільного проживання і до поділу не підлягає. Позовна вимога позивача [PERSON], про виділ йому Ѕ частини будинку по[ADDRESS] не підлягає до задоволення так, як відповідно до договору дарування від 05.06.1997 року будинок [ADDRESS] подаровано відповідачці [PERSON]., дарувальницею [PERSON] відповідно до якого у власність відповідачки перейшло: будинок дерев”яний, загальною площею 21.6 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м., до будинку належать: хлів, туалет, криниця, огорожа. Рішенням Олевської міської ради Житомирської області від 23.10.2006 року було надано дозвіл відповідачці [PERSON]., на будівництво хліва розміром 6.0 х 4.0 м., на своїй присадибній ділянці та хліва розміром 6.0 х 4.0 м., для зберігання палива. Крім того відповідач у судовому засіданні не довів суду та не надав належних доказів які б свідчили про те яким саме чином він істотно збільшив вартість будинку, із чого він виходив оцінюючи вартість господарських споруд, які належать позивачці за договором дарування, палива для обігріву житла та вартість виробленої земельної ділянки. Трудові та фінансові затрати понесені ним спільно з відповідачкою не є вагомі для визнання їх такими, що істотно збільшили вартість будинку [ADDRESS], так як внесок позивача на ремонт будинку був незначним. Так відповідно до ст.151 ЖК України з якої слідує, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, зобов”язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Разом з тим до задоволення не підлягає вимога позивача про зобов”язання відповідачки сплачувати у рівних частинах кредит з відсотками, який він брав на своє ім.”я 20.08.2007 року в сумі 3000 грн., в Банку, так як кредитний договір складався позивачем і кредитною установою індивідуально, без згоди відповідачки, без її участі. Позивачем не надано також доказів відносно того, що саме ним було придбано на кошти отримані від кредиту для сім”ї та не доведено в судовому засіданні, що саме кредитний договір було укладено в інтересах сім”ї, а тому суд вважає, що відповідачка не може нести ніякої відповідальності за даним кредитним договором. Зустрічні позовні вимоги відповідачки відносно визнання погашених кредитів в сумі 8600 грн., боргів в сумі 2150 грн., як витрати із її та відповідача [PERSON], сімейного бюджету, витрат на погашення кредиту в Олевському ТВБВ № 281/095 і „Приватбанку” та погашення боргів, які позивачка просить зарахувати, як витрати із доходів відповідача [PERSON], не підлягають до задоволення, так як дані вимоги сторонами не оспорювалися. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов”язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial