Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

20 грудня 2007 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка проживала [ADDRESS]. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири. Вона є спадкоємицею за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав, оскільки квартира була придбана на біржі. 18 березня 2000 року, між її матір'ю, [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оформлений Маріупольською універсальною товарною біржею. Сторони фактично виконали умови угоди: відповідачка [PERSON], отримала гроші, [PERSON] правоустановчі документи на квартиру. Оскільки договір був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення, а сторони фактично виконали умови договору, просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Маріупольською Універсальною товарною біржею 18 березня 2000 року за № 26867. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперчувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 18 березня 2000 року на Маріупольській Універсальній товарній біржі був укладений біржовий контракт № 26867 (договір купівлі-продажу) квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Згідно реєстраційного посвідчення БТІ міста Маріуполя № 37036 від 29 березня 2000 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 1405. Право звернення [PERSON] до суду підтверджується заповітом від 03 березня 2001 року, посвідченим державним нотаріусом Демко М.Л. та зареєстрованим у реєстрі № 2-58, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті усе майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, у тому числі квартиру [ADDRESS], будинок номер дванадцять заповідає дочці [PERSON]. Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. Договір купівлі-продажу жилого приміщення (будинку), сторонами по якому є громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення угод цього виду. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких певних обставин, досліджених у судовому засіданні, суд вважає встановленим, що між [PERSON] та [PERSON] мав місце договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved