overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на гараж. На підтвердження позовних вимог представник позивача [PERSON]. пояснила, що рішенням виконкому Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 28 червня 1973 року позивачу дозволено будівництво гаража в м.Дунаївці біля будинку №[ADDRESS], який він побудував в 1973 році і постійно ним користується. Однак, свідоцтво про право власності на приміщення позивачу не видавалось А тому, звертається до суду. Представник відповідача Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в поданій заяві позов визнав повністю і просить справу слухати без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням виконкому Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 28 червня 1973 року позивачу дозволено будівництво гаража в м.Дунаївці біля будинку №[ADDRESS], який він побудував в 1973 році, що підтверджується копією рішення Дунаєвецької міської ради № 13 від 28.06.1973 року, копіями технічного паспорту та зведеного акту вартості будівель. Позивач постійно користується гаражем. Однак, акт про завершення будівництвом гаража не складався і свідоцтво про право власності на гараж на прізвище [PERSON] не видавалось, що підтверджується довідкою Дунаєвецького МКП “Інвентарбюро”. Відповідно до ст.331 ЦК України, “право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої”. Відповідно до ст.392 ЦК України “власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності”. А тому, вимоги обгрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.08.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області, актовий запис № 64. В обґрунтування позову посилалась на те, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з тим, що відповідач зраджував їй з іншими жінками, а згодом вигнав її з дому. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] народження, яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини припинені з липня 2007 р. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливими. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON]. у відкритому судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами, свідоцтва про народження дитини сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 21.08.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 64. Спільне життя у сторін не склалося, внаслідок чого сторони вимушені припинити спільне проживання. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] народження, яка проживає разом з позивачем [PERSON] Шлюбні відносини припинені з липня 2007 р. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України це є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на дитину. Просила стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження, у розмірі ј частини його заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідач не надає в належній мірі матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позов про стягнення аліментів на дитину визнав, підтвердивши обставини, зазначені у позовній заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснив сторонам, що відповідно до ст. 174 ЦПК України наслідком прийняття визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини, довідку Кам'янського вуличного комітету від 10.01.2008 р. про перебування малолітньої [PERSON] на утриманні позивача [PERSON], суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом у шлюбі з 21.08.1998 р. по липень 2007 р. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO] народження. Дочка проживає з позивачем [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає в належній мірі матеріальної допомоги на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач [PERSON]. не виконує належним чином свого обов'язку, то з нього необхідно стягнути аліменти на малолітню дочку. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров”я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на дитину. Просила стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO] народження, у розмірі 1/3 частини його заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття сина. В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги змінила та просила стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь аліменти на доньку [PERSON]. в розмірі 16 % його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні змінені позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину визнав, підтвердивши обставини, зазначені у позовній заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснив сторонам, що відповідно до ст. 174 ЦПК України наслідком прийняття визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази: копію свідоцтва про народження дитини, довідку вуличного комітету від 30.01.2008 р. про перебування малолітньої [PERSON]. на утриманні позивача [PERSON]., суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом у цивільному шлюбі з 2004 р. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON],[INFO] народження. Дочка проживає з позивачем [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач [PERSON]. не виконує свого обов'язку, то з нього необхідно стягнути аліменти на малолітню дочку. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров”я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів іншої дитини, на яку він сплачує аліменти. За рішенням суду від 20.10.2004 р. він сплачує аліменти на користь [PERSON] на малолітню доньку [PERSON], [INFO] народження, в розмірі ј частини його заробітку (доходу). 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Митченківсько сільської ради про визнання права власності на державний акт про право приватної власнсті на землю , вказуючи на те, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на державний акт про право приватної власності на земельну ділянку. При житті її мати склала заповіт, згідно якого призначила своєю спадкоємицею свою дочку -[PERSON], яка фактично прийняла спадщину . оскільки проживала разом із спадкодавицею, а також звернулась із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.Спадкоємці, які мають право на обов»язку частку відсутні..Але отримати належне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Державний акт про право приватної власності на земльну частку через нотаріальну контору неможливо так як Державний акт про право приватної власності на землю був виданий 23 жовтня 2006 року , тобто значно пізніше , вже після смерті спадкодавця. В судове засідання позивачка не з”явилася , в матеріалах справи мається заява , в якій вона просить справу розглянути у її відсутність , позовні вимоги підтримує. Представник відповідача- Митченківської сільської ради в судове засідання не з”явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність ,не заперечують проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно ст.1223 ЦК України (2004) року право на спадкування мають особи визначені в заповіті Згідно заповіту від 10 серпня 1995 року, посвідченого секретарем виконкому Митченківської сільської ради, державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ- № 257571, [PERSON]заповіла [PERSON] Копією свідоцтва про смерть підтверджується , що [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 24. [PERSON] , згідно розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації за № 186 від 29.06.2005 року, була визнана власником земельної ділянки .розміром -3,98 га . Відповідно до ст.1218 ЦК України „до складу спадщини входять усі права та обов”язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті”. А тому за [PERSON] повинно бути визнано право власності на на Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку,який був виданий на ім»я Покрова Г.О.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на слідуючі докази. [INFO] помер батько позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з грошового вкладу, який знаходиться в філії - Первомайського відділення № 2856 ВАТ “Державний ощадний банк України”, Харківської області. Спадкоємцем першої черги зазначеного грошового вкладу за законом є позивачка, але не має можливості у повному обсязі оформити своє право. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, з позовними вимогами згоден. Суд, встановив факти по справі та відповідні їм правовідносини, находить, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Дійсно, [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з грошового вкладу по основному рахунку[NUMBER] на суму 02.79 грн. та компенсаційному рахунку [NUMBER] на суму 3067.20 грн., який знаходиться в філії - Первомайського відділення № 2856 ВАТ “Державний ощадний банк України”, Харківської області. Спадкоємцем зазначеного грошового вкладу за законом є позивачка. Спадщину позивач прийняла, але не має можливості у повному обсязі оформити своє право. Таким чином позивач має на зазначений грошовий вклад право приватної власності, яке підлягає захисту шляхом визнання права. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Первомайський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовною заявою та просив її задовольнити, посилаючись на докази: Проведеною Первомайською міжрайонною прокуратурою Харківської області перевіркою фінансово-господарської діяльності Первомайського ДП ”Хімпром” в частині своєчасності виплати заробітної плати встановлено, що підприємство має перед [PERSON] заборгованість по зарплаті в сумі - 6619.23грн. Просив задовольнити заявлений позов. Позивачка підтримала позов. Відповідач проти позову не заперечує. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: Сторони по справі перебували у трудових правовідносинах. На протязі останнього часу відповідач не виплачує заробітну плату в результаті чого виникла заборгованість у сумі - 6619.23грн., що підтверджується результатами проведеної Первомайською міжрайонною прокуратурою Харківської області перевіркою фінансово-господарської діяльності Первомайського ДП ”Хімпром” та довідкою відповідача. Згідно ст.. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Порушення відповідачем встановлених законом строків виплати заробітної плати призвело до виникнення заборгованості у сумі-6619.23грн. Сума заборгованості сторонами не оспорюється. Вимоги позивача законі, ґрунтуються на доданих доказах, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач просить задовольнити позов, посилаючись на докази: З відповідачкою перебуває у шлюбі з 22 грудня 2006 року. В шлюбі дітей не мають. З листопада 2007 року сторони проживають окремо. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно відбуваються сварки, так як відповідачка не поділяє поглядів, щодо захоплень позивача. Сімейні відносини зупинені з листопада 2007 року і поновлювати їх позивач не має наміру так як зустрічається з іншою жінкою. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідачка звернулася до суду з заявою в якій просила розглядати справу за її відсутність, проти позову не заперечує. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 22 грудня 2006 року. В шлюбі дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є втрата сторонами почуття любові та поваги один до одного, що призвело до того, що подружжя біля 3-х місяців проживають окремо. Сімейні відносини зупинені і відновлювати їх сторони не мають наміру. Позивач фактично створив нову сім'ю, а розірвання шлюбу необхідне для оформлення їх стосунків. Спору про розподіл майна сторони не мають. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно , зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Витрати за реєстрацію шлюбу з урахуванням побажання позивача слід покласти на нього.. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 16.08. 1984 року знаходилася у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 04.10. 2007 року звільнилася з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату, яка була стягнута рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2007 року, але не був зроблений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 3444 грн. 47 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивачки вбачається, що позивачка була прийнята на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 16.08.1984 року, відповідно до наказу № 154, та згідно наказу № 375 від 04.10.2007 року була звільнена з підприємства. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 13569 грн. 43 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.4 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.4,212-215 ЦПК України,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити посилаючись на те, що співвідповідачі є абонентами позивача. Але належним чином не виконувала свої обов'язки щодо сплати за надані послуги за опалення та гаряче водопостачання. Заборгованість склала станом на 1.12.2007року - 3335,68 грн., яку просить стягнути, вважає, що строк позовної давності не був порушений оскільки співвідповідачі періодично сплачували частину боргу, тобто вчиняли дії, що свідчать про визнання ними свого боргу або іншого обов'язку. Співвідповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила про застосування строку позовної давності. Співвідповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, бажав укласти з позивачем угоду про реструктуризацію боргу. Співвідповідач [PERSON] до суду не з'явилась, але про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши інші обставини, встановив слідуючи обставини та відповідні до них правовідносини. Співвідповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], є абонентами підприємства-позивача (копія по квартирної картки (арк.спр.4)пояснення сторін). Як вбачається із пояснень сторін співвідповідачі не виконувала належним чином свої зобов'язання щодо сплати наданих послуг підприємством - позивачем по опаленню та гарячому водопостачанню. Станом на 1.12.2007 року мають заборгованість перед позивачем (довідка (арк.спр.3), яку на підставі ст. 714 ЦК України (2003р.редакції), повинні сплачувати. Щодо заяви відповідача про застосування до спору строку позовної давності, то відповідно до правил п.6 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України (2003 р. редакції ), суд, вважає, можливим до даного спору застосувати ст. ст.71, 75 ЦК України (1963 р. редакції ), яка каже, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), визначається в три роки, та застосовується судом незалежно від заяви сторін. Як вбачається із наданого лицевого рахунку борг виник та існував вже на 1.01.1997 року, але співвідповідачі періодично сплачували суму заборгованості до листопада 2003 року , що суд згідно до ст.79ч.2 ЦК України (1963 р. редакції ), враховує як вчинення відповідальною особою дії, що свідчить про визнання боргу, та вважає, що строк позовної давності слід застосовувати саме з цієї дати. Тому суд, вважає, можливим зменшити позовні вимоги з 3335,68 грн. до 2169,92 грн. із розрахунку, що 1355,43 грн.( борг з 1.11.2003року по 1.01.2006року) , який слід стягнути з співвідповідачів [PERSON] , а 761,49 грн.(борг з1.01.2006року по 1.11.2006року), який слід стягнути з співвідповідачів [PERSON] разом з [PERSON]., оскільки у січні 2006року їй виповнилося 18 років, тому на неї покладається обов'язок щодо сплати комунальних послуг, всього - 2116,92 грн. Таким чином, позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути судові витрати в порядку ст.88 ч.2 ЦПК України. На підставі ст.ст. 71,75, 79ч.2 ЦК України(1963 р.редакції), ст.714 , п.6 Прикінцевих і Перехідних Положень ЦК України (2003р.редакції),

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 11.08.1975 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 06.12.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 31.01.2008 рік становить 11739 грн. 89 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 1017 грн. 20 коп., всього - 12757 грн. 09 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 182 від 11.08.1975 року та згідно наказу № 427-к від 06.12.2007 року був звільнений. Довідкою № 166 від 31.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 11739 грн. 89 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial