Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

16 лютого 2007 року [PERSON]звернулась в суд з позовом до ВАТ „Чернігівський річковий порт” про визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] та просила зобов”язати відповідача укласти з нею договір найму житлового приміщення на вказану квартиру. Позивач посилалась на те, що вона в травні 2006 року поселилась до самотнього [PERSON], який проживав у спірній квартирі та який помер [INFO]. За життя останнього вона йому готувала їжу, прала одяг, прибирала, однак він чомусь не погоджувався зареєструвати її як члена його сім”ї. Вважає, що вона набула права користування квартирою [ADDRESS], оскільки прожила в цій квартирі більше шести місяців. Оскільки відповідач не погодився з даним фактом, вона звертається до суду за захистом своїх прав на підставі ст.ст.9,61,63,64,65 ЖК України. ВАТ „Чернігівський річковий порт” звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] та просив суд на підставі ч.3 ст.116 ЖК виселити її із спірної квартири; зобов”язати [PERSON] усунути створені нею перешкоди у користуванні зазначеним житловим приміщенням та визнати за ВАТ „Чернігівський річковий порт право на подальше заселення квартири [ADDRESS]. Посилається на те, що [PERSON] не перебуває у трудових правовідносинах з ВАТ „Чернігівський річковий порт”, а отже не може претендувати на належне йому житло. Стверджує, що [PERSON] не здійснювала оплату спірного житла і вважає, що у квартиру вона вселилась самоправно. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 листопада 2007 року позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. ВАТ „Чернігівський річковий порт” в задоволенні зустрічного позову відмовлено. В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівський річковий порт” просить рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 листопада 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті спору. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає дійсним обставинам справи та постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суд дав невірну оцінку наданим сторонами доказам і безпідставно не взяв до уваги докази ВАТ”Чернігівський річковий порт” та безмотивно надав перевагу доказам іншої сторони. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, оглянувши відмовний матеріал Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області від 16.02.07., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. Оскаржуваним рішенням задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право користування квартирою [ADDRESS] і зобов”язано ВАТ „Чернігівський річковий порт” укласти з [PERSON] договір найму зазначеної квартири. Проте, з таким рішенням суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд як з таким, що постановлене з порушенням вимог ст.213, п.1 ч.1 ст.214 ЦПК ЦПК України, а саме. Як вбачається із змісту позовної заяви [PERSON], вона просила суд визнати за нею право користування спірною квартирою як за членом сім”ї померлого [PERSON] Однак, ні позовна заява, ні матеріали справи не містять достатніх і безсумнівних доказів тих обставин, які б давали суду першої інстанції безумовні правові підстави для задоволення вимог про визнання за [PERSON] права користування спірною квартирою. Зокрема, у справі відсутні допустимі докази про те, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім”єю, що вони мали спільний сімейний бюджет і вели спільне сімейне господарство. Апеляційний суд вважає сумнівними твердження позивачки про її проживання з травня 2006 року у спірній квартирі з [PERSON], оскільки в позовній заяві вона зазначила про те, що [PERSON] „чомусь не погоджувався зареєструвати її як члена сім”ї”. А в апеляційному суді вона сама зазначила, що у спірній квартирі було відключено за борги газопостачання від газової плити і з її пояснень не можна зробити висновок про те, що спірна квартира за життя [PERSON] стала її постійним і єдиним місцем проживання, оскільки вона продовжувала вільно користуватись і квартирою [ADDRESS], де дотепер зареєстрована і є квартиронаймачем та в якій зберігалося за нею право користування. Наявні у справі 4 квитанції по сплаті квартплати (а.с.55-57) апеляційний суд відхиляє в якості доказу факту спільного сімейного проживання [PERSON] та [PERSON], оскільки ці квитанції датовані 16.02.07., 25.05.07., 10.07.07. та 10.09.07. - тобто платежі по спірній квартирі [PERSON] здійснила лише після смерті [PERSON] та і зазначені обставини, які залишились поза увагою суду першої інстанції, апеляційний суд розцінює як намагання [PERSON] створити видимість її спільного проживання з [PERSON], оскільки суду не представлено жодних платіжних документів по платежам, які були б здійснені [PERSON] по спірній квартирі за життя [PERSON] Аналізуючи сукупність обставин та матеріалів справи, апеляційний суд критично ставиться до показів у суді першої інстанції свідків [PERSON], яка з [PERSON] має дружні стосунки, та [PERSON], яка є рідною сестрою померлого [PERSON], оскільки їх пояснення не можна визнати безсумнівними та переконливими. Зокрема, вони не узгоджуються з поясненнями у суді як самої [PERSON], так і з матеріалами справи. Так, ні в позовній заяві, ні в своїх поясненнях у суді (протокол а.с.77) [PERSON] нічого не вказувала про те, що вона займалась похованням [PERSON], про що поясняли у суді вказані свідки, а в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, наприклад, товарні чеки по оплаті витрат на поховання, які б підтвердили зазначені обставини. Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає не доведеними факти постійного проживання [PERSON] у спірній квартирі з травня 2006 року в якості члена сім”ї [PERSON] , наявність спільного сімейного бюджету та ведення спільного господарства, а отже передбачені законом підстави для визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] - відсутні . За таких обставин є обгрунтованими вимоги зустрічного позову ВАТ „Чернігівський річковий порт” про виселення [PERSON] із спірної квартири та зобов”язання її не чинити перешкод у користуванні цією квартирою. У задоволенні позову ВАТ”Чернігівський річковий порт” в частині визнання права на подальше заселення спірної квартири необхідно відмовити, оскільки зазначене житло перебуває в оперативному управлінні порту і рішенням Чернігівського міськвиконкому дозвіл на повторне заселення спірної квартири вже наданий (а.с.19), а отже додаткового визнання судом права на повторне заселення вказаного житлового приміщення - порт не потребує. Тому оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова підлягає скасуванню з постановленням нового рішення по суті спору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial