Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах своїх неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить визнати неправомірними дії загальноосвітньої школи № 23 та стягнути з даної школи на користь своїх дітей 5 000 грн., а з відповідачки [PERSON] на користь доньки [PERSON] -1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обгрунтування вимог вказала, що її діти та син відповідачки [PERSON] - [PERSON] навчаються у загальноосвітній школі № 23. У період навчання у першому класі її - позивачки доньку вдарив хлопець - однокласник, в зв'язку із чим доньку на кареті швидкої допомоги було доставлено до лікарні для надання медичної допомоги. По сплину 2 років такий же випадок повторився. Так, 18 січня 2007 року на уроці вчителя англійської мови [PERSON] між двома учнями, які стояли перед її донькою, виникла бійка, на яку вчитель [PERSON] не своєчасно зреагувала, і вході якої один із них випадково вдарив доньку кулаком в живіт. В зв'язку із травмуванням доньці знову була надана медична допомога, вона була звільнена від уроків фізкультури терміном на два тижні. Ця подія завдала дуже великих страждань її донці, оскільки відчувала себе приниженою та ображеною, звичний ритм життя її було змінено, донька боїться знаходитись в школі, через що вона як мати змушена постійно заспокоювати та надавати їй моральну підтримку. Позивачка вказала також і на те, що в у вказаній школі навчається і її син [PERSON], 1992 року народження, з яким також стався інцидент в школі, в результаті якого він 26.10.2002 року був прооперований, при цьому батьки дівчинки, яка вдарила їх сина в пах, заплатили за ліки. Її сину заподіяно моральної шкоди, оскільки з нього до сих пір насміхаються діти, завдаючи йому моральних страждань. Вказані дії відповідачів є неправомірними. Вважає, що моральну шкоду, завдану її дітям у виховному закладі - школі, має відшкодувати школа разом із батьками дитини, яка її заподіяла. За ухвалою Кіровського райсуду м. Кіровограда від 05 березня 2007 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] - [PERSON] до участі у справі залучено третьою - 2- особою на стороні позивача батька неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]та другим відповідачем Управління освіти Кіровоградської міської Ради. За ухалою Кіровського райсуду м. Кіровограда від 10 квітня 2007 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] - [PERSON] до участі у справі були притягнуті відповідачами [PERSON], [PERSON] - батьки неповнолітньої [PERSON], оскільки було прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління освіти Кіровоградської міської Ради, [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання дій неправомірними, про відшкодування моральної шкоди. Згідно поданої заяви позивачка просить визнати неправомірними дії відповідача Загальноосвітньої школи № 23 стосовно подій на уроці англійської мови 18.01.2007 року та визнати їх як бездіяльність, стягнути солідарно із відповідачів Загальноосвітньої школи № 23 та Управління освіти Кіровоградської міської Ради на користь неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] 4 000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди, із відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] по 2500 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди, при цьому вимоги до відповідачки [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітнього [PERSON], про відшкодування 1 000 грн. моральної шкоди та обгрунтування її заподіяння залишені без зміни. На обгрунтування вимог позивачкою додатково вказано, що 24.10.2002 року близько 15 години у загальноосвітній школі № 23 учениця цієї ж школи [PERSON] нанесла тілесні ушкодження її - позивачці сину [PERSON], вдаривши його в пах, в зв'язку із чим він 26.10.2002 року був прооперований, при цьому батьки [PERSON] відшкодували витрати на лікування сина. Через дії [PERSON], яка фактично скоїла суспільно небезпечне діяння, але за яке вона в силу свого віку не може бути притягнута до кримінальної відповідальності, [PERSON] зазнав глибоких фізичних страждань, які були пов'язані із нестерпним фізичним болем, який він відчував під час операції, він мав душевні страждання через сором та приниження, з нього насміхаються діти. За вказаних обставин позивачка [PERSON] вважає, що здоров'я її дітей постраждало в державному навчальному закладі, а відтак школа разом із батьками, діти яких безпосередньо нанасили тілесні ушкодженя, мають відшкодовувати моральну шкоду. 25 квітня 2007 року позивачка [PERSON] подала уточнення до позовної заяви, згідно чого просить стягнути на користь її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 4 000 грн. моральної шкоди лише з відповідача Управління освіти Кіровоградської міської Ради, решту позовних вимог залишила без зміни. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, вказавши, що її син [PERSON] 18 січня 2007 року на уроці англійської мови дійсно вдарив однокласницю [PERSON], проте це він здійснив не навмисно, по необачності. Вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними. У судовому засіданні представники відповідача Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради - директор школи Пупишева В.Я. та директор цієї ж школи [PERSON], яка в послідуючім була призначена на вказану посаду із 20 липня 2007 року, та представник відповідача Управління освіти Кіровоградської міської Ради - юрист Васильєва О.К. позов не визнали, на обгрунтування доводів, зокрема, вказали наступне. У період навчального процесу бувають поодинокі випадки травмування учнями один одного. По всім таким випадкам проводяться виховні бесіди, на попередження травмування дітей у школі проводяться профілактичні заходи як з учнями так і з їх батьками. Проте, зовсім уникнути випадків травмування дітей є неможливо, оскільки діти завжди рухливі. Даними представниками визнано було, що мав місце випадок у жовтні 2002 року, коли учениця [PERSON] вдарила сина позивачки [PERSON], по даному випадку була проведена профілактична бесіда із батьком учениці - [PERSON]. Дійсно 17 січня 2007 року під час уроку з англійської мови учень [PERSON] штовхнув у живіт доньку позивачки [PERSON], по даному випадку також було проведено розслідування, складено акт про нещасний випадок, вчителю англійської мови [PERSON], на уроці якої мав місце вказаний факт, було оголошено догану, був проведений позаплановий інструктаж з учителями предметниками, були розроблені заходи по попередженню травматизму. Щодо випадку із [PERSON], то просять прийняти до уваги також і те, що в ході розслідування випадку було встановлено, що учень [PERSON], - 3 - втративши рівновагу під час фізичної паузи на уроці, вдарив її ненавмисно. На уроці [PERSON] була оглянута вчителем [PERSON], по при те, що дівчинка на біль не скаржилась, вчителька спостерігала за нею до кінця уроку і погіршення стану здоров'я не було виявлено, в послідуючім в той же день дівчинка почувала себе добре, була у гарному настрої. При позивачці, при всіх дітях класу [PERSON] вибачився перед [PERSON] за свій вчинок. Представники відповідачів вважають, що підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди у позивачки не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та 27 квітня 2007 року подали зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, яким просять на свою користь та на користь їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] стягнути із [PERSON] 2754 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обгрунтування вимог вказали, що 24 жовтня 2002 року між їх донькою [PERSON] та [PERSON] виник спір, в ході якого [PERSON] штовхнув їх доньку, яка інстинктивно з метою захисту відмахнулась. Після цього випадку мати [PERSON] лише на третій день звернулась до лікарні за наданням йому медичної допомоги. За вказаних обставин [PERSON] міг бути травмований будь де, в тому числі і дома. По даному випадку Кіровським РВ міліції було відмовлено в порушенні кримінальної справи. За пропозицією матері [PERSON] - [PERSON] щодо мирного врегулювання спору передав їй гроші - 80 грн. в рахунок половини вартості лікування сина, так як вона знала, що і її син був винним у інцинденті, нею ж була написана і заява про те, що вона претензій не має. Через цей прикрий випадок їх донька [PERSON] “була сама не своя”, з часом психологічна травма загоїлась. По сплину більше 4 років [PERSON], піднявши раніше вирішений мирним шляхом спір, знову звинувачує їх доньку у вчиненні кримінального злочину, знову викликає негативне ставлення до їх доньки. Через вказані дії [PERSON] їх сім'я перебуває в напруженій нервовій атмосфері, її безпідставні та недобросовісні вимоги завдають їм моральної шкоди, принижують честь і гідність кожного із них. У судовому засіданні [PERSON] зустрічний позов не визнала із підстав викладених нею у її позовній заяві, просила задовольнити лише її позовну заяву. У судовому засіданні третя особа на стороні позивача батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] вказав, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. 25 вересня 2007 року [PERSON] також подав позов в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], Управління освіти Кіровоградської міської Ради, [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Згідно поданої заяви позивач просить стягнути із відповідача Управління освіти Кіровоградської міської Ради на користь неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] 4 000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди, із відповідачки [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітнього [PERSON], 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, із відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] по 2500 грн. з кожного. Щодо обгрунтування позовних вимог [PERSON] викладені тіж самі обставини, що і у позовній заяві [PERSON] У судовому засіданні представники відповідачів Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління освіти Кіровоградської міської Ради позов [PERSON] не визнали, посилаючись на ті ж самі обставини та докази, що і стосовно позову [PERSON] У судовому заіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, посилаючись на ті ж самі обставини, що ними викладені у їх зустрічному позові до [PERSON] У судовому засіданні були встановлені наступні факти. Діти позивачів - подружжя [PERSON], [PERSON] - [PERSON], [PERSON], сина відповідачки [PERSON] - [PERSON], донька відповідачів подружжя [PERSON], [PERSON] - [PERSON] навчаються у загальноосвітній школі 1-3 ступенів Кіровоградської міської Ради, при цьому [PERSON] та [PERSON] являються однокласниками і у 2007 році навчались у 4 класі. Вказані обставини сторонами не оспорюються. 24 жовтня 2002 року у коридорі школи учениця [PERSON], 1992 року народження, ногою в пах ударила учня 5- го класу [PERSON]. Доказів на підтвередження того, що дії учениці [PERSON] носили навмисний характер у судовому засіданні добуто не було. В зв'язку із травмуванням [PERSON] 26 жовтня 2002 року поступив по лінії - 4- швидкої допомоги до Кіровоградської обласної дитячої лікарні, де проходив лікування ушкодженних статевих органів по 02 листопада 2002 року. Факт травмування [PERSON] під час його перебування у школі 24 жовтня 2002 року було визнано представниками відповідачів Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління освіти Кіровоградської міської Ради, та підтвереджується зібраними доказами по справі. Зокрема, по факту нещасного випадку із учнем [PERSON] комісією даної школи 30 жовтня 2002 року було складено акт № 2, в якому, зокрема, було зазанчено, що травмування сталось по причині порушення правил поведнінки для учнів. / л.с 171 - епікріз, л.с 164 - 166 акт про нещасний випадок /. По даному факту 04 листопада 2002 року позивачка [PERSON] зверталась до Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою, якою просила притягнути до відповідальності неповнолітню [PERSON], яка 24 жовтня 2002 року побила у школі її сина [PERSON]. По результатам перевірки заяви [PERSON] 11 листопада 2002 року було прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, оскільки було прийнято до уваги заяву [PERSON] про вирішення всіх спірних відносин із батьками [PERSON] мирним шляхом. Вказані обставини вставновлені судом із, оглянутого у судовому засіданні, відмовного матеріалу № 6083 від 04.11.2002 року по перевірці зяви [PERSON] У судовому засіданні позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було визнано той факт, що по випадку між їх дітьми, що мав місце у школі 24 жовтня 2002 року вони порозумілись, при цьому відповідач [PERSON] надав позивачці 80 грн. в рахунок половини, понесених нею на лікування сина [PERSON],витрат. 18 січня 2007 році в школі на уроці англійскої мови, який вела вчитель англійської мови [PERSON], під час фізичної паузи, проведення якої передбачено Державним стандартом початкової загальної освіти, учень [PERSON],1995 року народження, вдарив кулаком у живіт [PERSON], при цьому дії [PERSON] були необачними та ненавмисними. В зв'язку із травмуванням [PERSON] 19 січня 2007 року зверталась за наданням медичної допомоги до дільничого лікаря з приводу ушибу передньої черевної стінки, була оглянута хірургом, 22 січня 2007 року була виписана в школу як здорова. / л.с 172 - довідка поліклініки/ Факт травмування [PERSON] під час її перебування у школі 17 січня 2007 року, тобто в ході навчального процесу було визнано представниками відповідачів Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління освіти Кіровоградської міської Ради, та підтвереджується зібраними доказми по справі. Зокрема, по факту нещасного випадку із ученицею [PERSON] комісією даної школи 24 січня 2007 року було складено акт № 2, на підставі висновків комісії школи про розслідування травмування учениці [PERSON] вчителю [PERSON] за наказом № 17 від 25 січня 2007 року було оголошено догану за невиконання посадових обов'язків вчителя в частині виконання правил і норм охорони праці. У судовому засіданні вчителем [PERSON], яка була допитана судом як свідок, було визнано той факт, що у разі травмування кого небудь із дітей під час уроку, вона мала б доправити даного учня до медичної сестри школи, а не покладатись на себе, проте, вказане щодо учениці [PERSON] вона не вчинила, безпідставно покладаючись при цьому, що та не мала ознак чи проявів ушкодження здоров'я. Наказ про зазстосування дисциплінарного стягнення вчитель [PERSON] не оскаржувала в установленому заном порядку. / л.с.151 -152 акт про нещасний випадок, л.с 153 наказ про дисциплінарне стягнення/. За вказаних обставин суд вважає слушними є доводи позивачів - подружжя [PERSON] та [PERSON] про те, що їх неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зазанали моральних страждань через фізичний біль, отримавши ушкодження здоров'я внаслідок травмування їх у школі учнями цієї ж школи. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються цивільним законодавством. У відповідності до ч.2 ст.1178 ЦК України, якщо малолітня особа ( яка не досягла чотирнадцяти років) завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо не буде доведено, що шкоду було завдано не з їх вини. - 5- Зібраними доказами доведеним є те, що [PERSON], будучи у віці 12 років та перебуваюи під наглядом навчального заладу, за встановлених судом вище вказаних обставин 17 січня 2007 року завдав шкоди здоров'ю сину позивачів, через що той зазнав моральних страждань, а відтак у позивачів є законні підстави вимагати у даного навчального закладу відшкодування моральної шкоди в порядку пп.3 ч.2 ст.1176 ЦК України. З огляду на вказане батьки малолітнього [PERSON]- зокрема його мати відповідачка [PERSON] за шкоду заподіяну її сином, який перебував під наглядом навчального закладу, не відповідальна, вимоги до неї про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають. У відповідності до Статуту Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради даний навчальний заклад є юридичною особою, заснований на комунальній власності, має статус комунального, засновником його є Кіровоградська міська Рада, джерелом фінансування є кошти місцевого бюджету через відповідне Управління освіти та допускається формування бюджету школи і за рахунок додаткових джерел фінансування. За вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди щодо неповнолітньої [PERSON] має бути покладено у солідарному порядку на відповідачів Загальноосвітню школу 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради та Управління освіти Кіровоградської міської Ради. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.36 Закону України “ Про освіту” основним завданням органів управління системою загальної середньої освіти являється, в тому числі, і охорона життя здоров'я учнів ( вихованців) загальноосвітніх навчальних закладів. Управління освіти це орган, який безпосередньо підбирає кадри у школи та забезпечує контроль за дотриманням законодавства у цих закладах і його основним завданням є забезпечення соціального захисту, охорони життя, здоров'я та захисту прав учасників навчально - виховного процесу в загальноосвітніх, дошкільних та позашкільних навчальних закладах, які належать до комунальної власності міста. У відповідності до п.12 Статуту загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради даний заклад освіти несе відповідальність за безпечні умови освітньої діяльності, відповідність обраних форм навчально -виховного процесу психофізіологічним особливостям, вимогам охорони здоров'я дітей. При визначені розміру морального відшкодування суд враховує фактичні обставини її заподіяння, зоврема те, що травмування, через яке донька позивачів зазнала моральних страждань, було їй заподіяно з необережності та не навмисно, навчальним закладом дієво було вжито всіх мір щодо розслідування даного випадку, у даному навчальному закладі проводиться на достатньо високому рівні профілактична робота по запобіганню травматизму дітей у школі, та в більшій мірі суд враховує доведенність вимог позивачами та їх представником в суді. Не підлягають задоволенню вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] в інтересах їх сина [PERSON] до Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління освіти Кіровоградської міської Ради, [PERSON], [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, підставою її виникнення якої вони пов'язують із заподіянням донькою відповідачів [PERSON] [PERSON] їх сину тілесних ушкоджень 24 жовтня 2002 року. Фактично встановленими обставинами справи доведеним є те, що [PERSON] в добровільному порядку відшкодував [PERSON], а відтак і [PERSON], майнову шкоду щодо витрат на лікування їх сина у тій сумі, яка була визначена [PERSON], чим було врегулювано спір між даними сторонами іще 04 листопада 2002 року. Вказане судом вважається як компенсація [PERSON],а відтак і [PERSON], за згодою якої діяв як подружжя, [PERSON] і моральної шкоди, якої той зазнав, страждаючи через фізичий біль в наслідок травмування. Судом прийнято було до уваги і те, що позивачами [PERSON], [PERSON] не було надано жодних обгрунтувань та доказів щодо будь яких винних дій неповнолітньої [PERSON], в силу яких їх син [PERSON] продовжує зазнавати моральних страждань після ушкодження і до зверення до суду, тобто по сплину більше чотирьох років, і що ці дії мають місце саме у школі з вини інших учнів цієї школи. За вказаних обствин у суду є також підстави вважати, що сплинув і трирічний строк позовної давності щодо предявлення вимог про відшкодування моральної шкоди, підстави виникнення якої позивачі пов'язують із випадком травмування їх сина у 2002 році за вище вказаних обставин. Не підлягає задоволенню зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодвання моральної шкоди. Судом прийнято до уваги, що [PERSON] та [PERSON] заподіяну їм відповідачкою [PERSON] моральну шкоду обгрунтовують предявленням до них її безпідставних та недобросовісних вимог, які принижують честь і гідність кожного із - 6- їх членів сім'ї. Проте, вкаазане не може бути підставою відшкодування моральної шкоди, оскільки кожен громадянин має право звернутись до компетентного органу, в тому числі і до суду, в установленому законом порядку за захистом порушеного права, навідь за умови безпідставності та незаконності вимог. При вирішенні справи суд керується ст. 257, ст. ч.2 ст.1178, пп.3 ч.2 ст.1176 ЦК України, ст.71, ст.72 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ), ст.36 Закону України “ Про освіту”, ст.88, ст.213 - ст.215 ЦПК України. Суд

Outcome: partial