Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], обґрунтувавши його тим, що він постійно проживає [ADDRESS] починаючи з моменту його народження, а саме з 1954 року, спочатку зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON], братом [PERSON] та сестрою [PERSON], після його одруження в 1977 році з ним стала також проживати його дружина [PERSON] та син [PERSON] після його народження в 1986 році, його сестра після укладення шлюбу була виписана з будинку та переїхала до іншого міста, в будинку залишились проживати його батьки, він з сім»єю, а також його брат, [INFO] помер його батько, після смерті батька до спадкового майна ввійшло ј частина житлового будинку з надвірними будівлями та іншими спорудами для обслуговування даного домоволодіння, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS], після смерті батька [PERSON] спадкоємцями першої черги на його частину являлися дружина та діти, як спадкоємець першої черги він, що прийняв спадщину має рівну частку в спадковому майні з іншими спадкоємцями і яка становить 1/16 частину житлового будинку, яка в грошовому еквіваленті на момент відкриття спадщини складала 143,81 грн., 23.01.2007 року [PERSON] уклала договір дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь [PERSON], який відповідно до відомостей, наданих Кіровоградським ООБТІ є на даний час власником всього будинку [ADDRESS], [PERSON] своїми діями, які виразились в укладенні договору дарування житлового будинку та земельної ділянки порушила його майнові права на частину житлового будинку та земельної ділянки, оскільки вважає, що він фактично прийняв спадщину, вступ в управління та володіння частиною спадкового майна, здійснював догляд за будинком, займався благоустроєм будинку, здійснював оплату за комунальні послуги разом з іншими спадкоємцями, просить визнати за ним право власності на 1/16 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, визнати недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих [ADDRESS], укладених 23.01.2007 року [PERSON] на користь [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та уточнив, просить визнати за ним право власності на 1/16 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 13.12.1999 року зареєстрованого в реєстрі №2 -4248 за спадковою справою №715, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської нотаріальної контори, виданого на ім.»я [PERSON], визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані [ADDRESS], укладеного 23.01.2007 року [PERSON] на користь [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що з 1982 року [PERSON] працював в автоколоні водієм далекобійником , до 1991 року відрядження були не більше двох неділь, з 1991 року по 1994 р. відрядження були місяць і більше, в середині січня 1994 року позивач виїхав у відрядження, а [INFO] помер його батько, батько був дуже хворий, позивач це знав, на похоронах позивача не було, з 1994 року по квітень 2003 р. відрядження теж були місяць і більше, а з квітня 2003 року по квітень 2006 р. зовсім жив у Західній Україні, адресу позивач нікому не надав, після одруження з 1977 року позивач хоча і проживав в спірному будинку, але не був членом сім'ї [PERSON] та померлого батька, після смерті батька він знав про те, що в 1999 році мати прийняла спадщину, про що він не заперечував, 23.01.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS], оскільки [PERSON] постійно доглядав як за [PERSON] так і за будинком і земельною ділянкою, в подальшому не продасть її спадкове майно. Допитана в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та пояснила, що після того як вона вийшла заміж вона не проживає в спірному будинку, але вважає, що позивач також як і вона, так і [PERSON] мають рівні права на спадщину після смерті батька. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи , суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належали ѕ частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Зінов”ївською державною нотаріальною конторою 25 листопада 1928 року за №12839/П-П, свідоцтв про право на спадщину, виданих Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 13 грудня 1999 року за р № №2-4250, 2 - 4248, зареєстрованих Кіровоградським ООБТІ 27 листопада 1949 року. 15 грудня 1999 року номер запису 1788 в книзі №7 ( а.с. 54 ). Як вбачається зі спадкової справи №715 [PERSON] померлого [INFO] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 1999 року як спадкоємцю майна [PERSON], померлого [INFO], спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з ј частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS], що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 14 березня 1959 року Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру №2- 1022 ( а.с. 67-70 ), але ј частина будинку в натурі зі спільної часткової власності не виділена. Згідно державного акту на право приватної власності на землю видно, що [PERSON]на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2000 року №645 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1003,4 кв.м. [ADDRESS]. Відповідно до договорів дарування житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями та земельної ділянки від 23 січня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] подарувала [PERSON] у власність житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями [ADDRESS] літ. Ааа1 а3а4 загальною площею 162,2 кв.м., житловою площею 92,5 кв.м., сараї “ Б, Г “ , лазня “ Д “, погріб “ Ж “, навіс “ а2 “, ганки, огорожа, замощення, водопровід, гараж “ В “ та земельну ділянку 1003,4 кв.м. В судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS] двір знаходиться в загальному користуванні, має один в”їзд, в спірний будинок є три окремих входа, на момент смерті спадкодавця в будинку проживало три окремих сім”ї: сім”я позивача проживала і продовжує проживати в літ. А, а, а4: 3-2 житлова кімната площею 21,0 кв.м., 3-1 коридор 8,10 кв.м., 3-3 кухня 21,2 кв.м., в літ. а1 сіни - коридор 3,70 кв.м., навіс а4 ( а.с. 48-51 ), крім цього мається ще два окремих входа, де проживали окремо сім”я [PERSON] та сама [PERSON] з померлим [PERSON]. Відповідно до ст. 525 ЦК України ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 71 ЦК України ( в редакції 1963 року ) передбачає, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено ( позовна давність ) встановлюється в три роки. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася його дружина [PERSON] 13 грудня 1999 року, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 1999 року як спадкоємцю майна [PERSON], позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, знав про те, що мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в 1999 році, про що не заперечував, дійсно на момент смерті спадкодавця був зареєстрований в спірному будинку, але не проживав однією сім'єю зі спадкодавцем та [PERSON], користувався окремою частиною спірного будинку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що періодично приходили в спірний будинок до сім'ї [PERSON], знають що вони підтримували родинні стосунки, але вони в будинку було три входа і сім'я [PERSON] проживала окремо, про те чи вів [PERSON] спільне господарство з померлим батьком та матір'ю вони не знають. Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів частково недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 13.12.1999 року як передбачають норми ст.ст. 48, 57, 60 ЦК України ( в редакції 1963 року ), крім цього [PERSON] пропустив строк позовної давності для звернення до суду щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.1999 року та визнання за ним права власності на 1/16 частин житлового будинку в порядку спадкування за законом. Згідно ст. ст. 717, 719 ЦК України ( в редакції 2004 року ) за договором дарування одна сторона ( дарувальник ) передає другій стороні ( обдаровуваному ) безоплатно майно ( дарунок ) у власність, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.. 215 ЦК України ( в редакції 2004 року ) підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення право чину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені ч. 1 -3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих [ADDRESS], укладених 23.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочинів, оскільки не суперечать актам цивільного законодавства, [PERSON] при укладанні договорів мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення її було вільним, відповідало внутрішній волі, правочини вчинилися у формі, встановленій Законом та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, [PERSON] не надав доказів недійсності вище вказаних договорів, тому суд не вбачає підстав для визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих [ADDRESS], укладених 23.01.2007 року [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно віднести за рахунок держави, оскільки на підставі п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ “ Про державне мито “ позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed