Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. На обгрунтування своїх вимог вказав на те, що в газеті «Вісті Ковельщини» від 04.09.2007 року була опублікована стаття за підписом 35 осіб, під назвою «Ми до краю обурились і не можемо мовчати» у якій поширено про його завідомо неправдиву інформацію, з цинічним перекрученням фактів, створенням йому образу нікчемного депутата і брехуна, що принижує його честь і гідність та ділову репутацію. Зокрема, відповідачі неправдиво вказують про законність звільнення [PERSON]., спираючись на рішення Верховного Суду України від 16.02.2004 року, не відповідає дійсності їх інформація про його пасивну роботу, як депутата місцевої Ради. Публікація в міськрайонній газеті негативної статті про його, завдала йому великих неприємних душевних переживань, глибоко травмувала його своїм відвертим цинічним перекрученням фактів, намаганням виставити його нікчемним депутатом, брехуном і наклепником в очах громадскості. Після публікації люди почали на його скоса дивитись, деякі люди сторонились його та не вітались, все це негативно вплинуло на стан його здоров'я-посилились головні болі та прояви гіпертонії. Просить визнати такими, що не відповідають дійсності та ганьблять його честь , гіднісь, ділову репутацію відомості «[PERSON]. звільнена законно. Це встановив Верховний Суд України від 16.02.2004 року, а скаржник спирається на одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005 року ( так, як ця справа розглядалась повторно)...», та «Як депутат сільської ради активності не виявляє. Його передвиборча програма є тільки на попері, але в життя не втілюється.». Стягнути з відповідачів на його користь відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 1699 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити з викладених підстав. На обгрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він через районну газету «Вісті Ковельщини» опубліковав статтю під назвою «Чи восторжествує справедливість», в якій виклав свої міркування щодо законності звільнення [PERSON]. з посади вчителя Уховецької школи та з інших питань. 04.09.2007 року в цій же газеті опубліковано статтю відповідачів під заголовком «Ми до краю обурились і не можемо мовчати». В цій статті відповідачі неправдиво вказують про нібито законність звільнення [PERSON]. та про бездіяльність його, як депутата сільської ради. Просить визнати такими, що не відповідають дійсності та ганьблять його честь, гіднісь, ділову репутацію відомості «[PERSON]. звільнена законно. Це встановив Верховний Суд України від 16.02.2004 року, а скаржник спирається на одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005 року ( так, як ця справа розглядалась повторно)...», та «Як депутат сільської ради активності не виявляє. Його передвиборча програма є тільки на попері, але в життя не втілюється.». Стягнути з відповідачів на його користь відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 1699 гривень та судові витрати по справі. Відповідач по справі [PERSON]. позов не визнала та пояснила, що вона, разом з колегами по роботі, прочитали в районній газеті статтю депутата сільської ради [PERSON] щодо законності звільнення [PERSON]. з посади вчителя місцевої школи. Будучи не згідними з викладеними фактами, вони написали статтю в цюж газету, в якій висловили своє бачення з викладених питань. Будь-яким чином не мали на меті принизити чи образити [PERSON], як людину чи депутата. В цій статті виклали громадську думку щодо висловлених депутатом питань. Просить відмовити в задоволенні заявленого позивачем позову. Аналогічні пояснення суду надала відповідач [PERSON]., яка також позов не визнала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та позов не визнали. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач та його представник не надали суду доказів, які саме і в чому викладені, в оспорюваній публікації, факти є недостовірними, образливими та такими, що ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію. Також, не доведено негативних наслідків для [PERSON]а від даного колективного виступу в пресі. Суд вважає, що при вирішенні цього позову слід виходити з пріорітету захисту прав громадян на їх свободу вираження поглядів, перед інтересами захисту політичного діяча, що є необхідним у демократичному суспільстві. Також судом враховуються положення ст.36 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Статею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14.08.2007 року в газеті «Вісті Ковельщини» під назвою «Чи ж восторжествує справедливість?» депутат Уховецької сільської ради [PERSON] виклав в даній статті свої бачення роботи дирекції Уховецької загальноосвітньої школи, працівників районного відділу освіти і науки, деяких депутатів райради та керівництва району теперішнього і минулого. 04.09.2007 року в цій же газеті опубліковано статтю членів педагогічного колективу, батьківського комітету та техпрацівників Уховецької загальноосвітньої школи під назвою «Ми до краю обурилися і не можемо мовчати...», в якій викладено свої думки авторів на публікацію депутата [PERSON], його минулу роботу педагога та діяльність, як депутата. Суд вважає, що в згаданих газетних статтях сторони обмінялись своїм баченням питань роботи школи та інших закладів, дали свою оцінку роботи окремих посадових осіб, що відповідає принципам демократичного суспільства, свободи слова і думки. Суд аналізуючи обидві статті в місцевій газеті вважає, що позивач будичи обраним депутатом сільської ради, взяв на себе додаткові зобов'язання, як представник громади села, тобто [PERSON] став публічною особою, яка повинна працювати відкрито, звітуватись про свою роботу перед виборцями, вислуховувати зауваження та критику в свою адресу та адекватно реагувати на неї. Автори статті «Ми до краю обурилися і не можемо мовчати...» піддали критиці висловлювання свого депутата в районній газеті, а також його роботу, як депутата, тобто піддали критиці публічну особу - депутата, як політика, стосовно якого межі прийнятної критики є ширшими, ніж межі критики стосовно приватної особи. Факти, що послужили підгрунтям для такої критики, не спростовувалися, і відповідачі висловили свою думку у спосіб, що не був образливим. Суд не вбачає ознак образи, чи такими, що не відповідають дійсності та ганблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] вислови в статті «Ми до краю обурилися і не можемо мовчати...»: «[PERSON]. звільнена законно. Це встановив Верховний суд України від 16.02.2004 року, а скаржник спирається на одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005 року ( так, як ця справа розглядалась ще повторно)...», та «Як депутат сільської ради активності не виявляє. Його передвиборча програма є тільки на папері, але в життя не втілюється». Суд вважає, що автори колективної публікації, посилаючись на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 16.02.2004 року, висловили свою думку на публікацію статті позивача [PERSON], а не намагались поширити щодо його неправдиву інформацію. На оцінку суду, висловлювання відповідачів у місцевій газеті, не можуть негативно вплинути будь-яким чином на політичну кар'єру [PERSON], чи його професійну діяльність, оскільки зазначений конфлікт триває вже декілька років, однак негативних наслідків для позивача він не заподіяв. На підставі ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст 277 ЦК України,

Outcome: dismissed