Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 363 грн. 21 коп., моральну шкоду - 10 000 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі - 30,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та суду пояснили, що 07.11.2007 року, на Центральному міському ринку позивач придбала чоботи, за які сплатила 300 грн. Продавцем виявився суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON]. Продавець, [PERSON], гарантувала позивачу якість чобіт, наголошувала на тому, що вони виготовленні зі справжньої шкіри, та завірила позивача у тому, що носитимуться вони будуть дуже довго (не один сезон). Але на підтвердження своїх слів і на вимогу позивача продавець не надав жодних документів на продукцію. Коли позивач придбала чоботи, запитала у [PERSON]., щоб та видала останній товарний чек, але позивачу було відмовлено і пояснено, що на ринку товарних чеків не видають. Після першого використання чобіт, а саме через 10 днів після купівлі, вони порвалися на місці стику підошви та того матеріалу з якого виробленні чоботи. [PERSON] приїхала до [PERSON] 18.11.2007 року і показала зіпсовану річ, на що позивачу відповіли, що це не шкіра, тому ніяких гарантій продавець не дає. Позивач зрозуміла, що її ошукали, але все ж таки намагаючись уникнути непорозумінь попросила замінити їй чоботи на інші належної якості, або усунути недоліки, але прохання позивача залишилося не задоволеним. На той момент [PERSON] діяла у відповідності до ч.1 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», де чітко сказано, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Також, позивачу довелося нагадати продавцю про існування ч.9 ст.8 вищевказаного Закону, а саме про те, що при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. [PERSON]., розуміючи свою відповідальність, прийняла на ремонт зіпсовані чоботи і пообіцяла відвезти їх на завод-виробник для усунення недоліків, на що позивач дала свою згоду. Продавець повернула позивачу відремонтовані чоботи 21.11.2007 року. Було відразу помітно, що їх ремонтували не у спеціальному для цього закладі. Здавалося що чоботи були в руках зовсім не знаючого цієї роботи майстра. На поверхні чоботів був помітний клей, що говорить про неохайність праці, відремонтовані чоботи після пройденого в них шляху довжиною 300 метрів, зовсім розлізлися. Із-за всієї цієї ситуації (йде зима і позивач залишилася зовсім без взуття), у позивача погіршився моральний та психічний стан, що дало ускладнення на здоров'я. Не знаючи, що робити позивач вирішила звернутися до державної організації захисту прав споживачів, та їй там відмовили, обґрунтувавши це тим, що в зібраних документах відсутній товарний чек. Але порадили звернутись до «товарознавчої експертизи», яка знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд. 1. Звернувшись за вищевказаною адресою, позивач отримала відмову, яка була чітко сформульована і обґрунтована, що вони, експерти, вже не можуть прийняти чобітки до огляду, бо з чоботями вже проводились ремонтні роботи. Виходячи з усього наведеного у позовній заяві, позивач вважає себе постраждалою від дій продавця [PERSON]., що призвело до погіршення здоров'я, та погіршення і без того скрутного матеріального становища. Усі марні домагання добитися справедливості власним шляхом викликали хвилювання, що призвело до серцевої хвороби. При проходженні медичних оглядів і придбання медичних препаратів позивачем була витрачена сума 63 грн. 21 коп. Тому позивач вважає за доцільне зобов'язати відповідача повернути кошти витраченні на придбання чоботів та медпрепаратів загальною сумою 363 грн. 21 коп. Незаконними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яку остання оцінює у розмірі 10 000 грн. Вона полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких позивач зазнала внаслідок порушення її прав. У зв'язку з відсутністю зимового взуття позивач вимушена була обмежити коло свого спілкування. Був порушений її звичний устрій життя. Позивач є матір'ю одиначкою з малим матеріальним забезпеченням і гроші на придбання товару, котрий став об'єктом спору, позивач відкладала довгий час, тому нові чоботи позивачу нема за що купити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, посилаючись на те, що висунуті позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначила, що зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності та займається підприємницькою діяльністю на Центрально-Міському ринку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а саме здійснює продаж взуття. При здійсненні підприємницької діяльності відповідач суворо дотримується діючого законодавства, у тому числі і Закону України «Про захист прав споживачів», при продажу товару, відповідач завжди діє у відповідності з п. 2 ч. 11 ст. 8 ЗУ «про захист прав споживачів» та видає покупцеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі товару у відповідача, з позначкою про дату продажу, а також видає інструкцію за доглядом та експлуатацією взуття. Позивач [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що вона у відповідача придбала взуття. Проте у доданих до позовної заяви матеріалах відсутній виданий продавцем товарний чек та інструкція за доглядом та експлуатацією взуття. Крім того, взагалі відсутній будь-який документ, згідно якого можна встановити місце та час придбання товару, а тому всі наступні посилання позивача, щодо неправомірних дій відповідача, в результаті яких було нанесено матеріального збитку та моральної шкоди є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Під час продажу товару продавець зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. У разі втрати споживачем технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, їх відновлення здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Згідно зі ст. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду справ за позовами про захист прав споживачів» вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України «Прозахист прав споживачів»: 1) такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком рідної сестри позивача по справі, він не пам'ятає, як відбувалась купівля взуття, бачив лише кому передавалась гроші за придбаний товар, чи надавався чек позивачу він не пам'ятає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача по справі, була присутня при передачі взуття на ремонт продавцю, коли повернули взуття, його було не можливо носити, коли знову звернулися до відповідача з проханням замінити взуття, останній було відмовлено. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він перебуває у фактичному шлюбі з позивачем по справі, був присутній при передачі взуття на ремонт, ремонтом залишились не задоволені, факту купівлі-продажу взуття підтвердити не може. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є знайомою відповідача [PERSON], вона також працює продавцем на Центрально-Міському ринку, [PERSON] факту купівлі-продажу взуття підтвердити не може, але стверджує, що відповідач завжди надає покупцям товарний чек. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є реалізатором товару, що належить відповідачу по справі [PERSON]., факту купівлі-продажу взуття [PERSON] підтвердити не може, чеки покупцям завжди надає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим відповідача по справі, факту купівлі-продажу взуття підтвердити не може, чи видає [PERSON]. товарні чеки покупцям на ринку не знає. Приписами ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Статтею 698 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачем по справі не надано доказів купівлі-продажу взуття, товарного чеку, тощо, а покази свідків суд оцінює критично, оскільки свідки з боку позивача, знаходяться у родинних відносинах з останньою та не змогли підтвердити у кого саме купувалось взуття та за яких обставин, а у показах свідків з боку відповідача нема достовірних даних щодо конкретного випадку купівлі-продажу взуття та відповідно надання товарного чеку. З урахуванням вищевикладенного та на підставі того, що позивачем по справі факт купівлі-продажу товару (взуття) не доведено суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed