Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду 11 січня 2008 року з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно побудоване не житлове приміщення, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, розташованого у с. Бунакове Лозівського району Харківської області, який було посвідчено виконавчим комітетом Бунаківської сільської ради Лозівського району, однак право власності на вказане майно у Лозівському бюро технічної інвентаризації зареєстровано не було. Згідно рішення виконавчого комітету Бунаківської сільської ради Лозівського району позивачу було надано дозвіл на розміщення торгової точки за адресою: с. Бунакове Лозівського району Харківської області, [ADDRESS], тобто на території домоволодіння, яке належить позивачу на праві приватної власності. У виконання рішення Бунаківської сільської ради позивачем було зведено приміщення магазину без відповідної проектно-кошторисної документації. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване не житлове приміщення (магазин), розташоване за адресою: с. Бунакове Лозівського району Харківської області, [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, визнавши за ним право власності на вказане приміщення без акта вводу в експлуатацію. Представник відповідача - Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Лозівського бюро технічної інвентаризації, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - комунального підприємства “Архітектурне бюро міста Лозова” проти задоволення позову [PERSON] також не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Бунаково, [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, який було посвідчено виконавчим комітетом Бунаківської сільської ради Лозівського району 20 листопада 1990 року, однак право власності на вказане майно у Лозівському бюро технічної інвентаризації зареєстровано не було. Згідно рішення виконавчого комітету Бунаківської сільської ради Лозівського району № 73 від 23 листопада 2001 року позивачу було надано дозвіл на розміщення торгової точки за адресою: с. Бунакове Лозівського району Харківської області, [ADDRESS], тобто на території домоволодіння, яке належить позивачу на праві приватної власності. У виконання рішення Бунаківської сільської ради від 14 вересня 2007 року позивачу була виділена земельна ділянка загальною площею 67 м2, з них 56 м2 за рахунок його домоволодіння, та 11 м2 - за рахунок сільської ради під самочинно збудоване не житлове приміщення, на якій позивачем було зведено приміщення магазину без відповідної проектно-кошторисної документації. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване не житлове приміщення (магазин), розташоване за адресою: с. Бунакове Лозівського району Харківської області, [ADDRESS]. Викладене підтверджується матеріалами справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved