overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 16.07.2003 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 12.09. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату та не був зроблений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4629 грн. 24 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. Трудовою книжкою позивача доведено, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 16.07.2003 року, відповідно до наказу № 250 к, та згідно наказу № 311 -к від 12.09.2007 року був звільнений з підприємства. З довідки № 301 від 19.02.2008 року наданої Первомайським державним підприємством “Хімпром” вбачається заборгованість відповідача у сумі 831 грн. 87 коп. перед позивачем. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.4 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.4,212-215 ЦПК України,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 20.12.2001 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 09.09.2006 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 18.02.2008 рік становить 4774 грн. 64 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 10359 грн. 24 коп., всього - 15133 грн. 88 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 362 від 20.12.2001 року та згідно наказу № 297 від 09.09.2006 року був звільнений. Довідкою № 73 від 18.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 4774 грн. 64 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 25.03.1992 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 01.11.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 26.02.2008 рік становить 3022 грн. 65 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 3712 грн. 50 коп., всього - 6735 грн. 15 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 69 к від 25.03.1992 року та згідно наказу № 612 від 01.11.2007 року був звільнений. Довідкою № 139 від 26.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 3022 грн. 65 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 19.06.1987 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 18.06.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 03.03.2008 рік становить 2197 грн. 32 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 7577 грн. 64 коп., всього - 9774 грн. 96 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 202 к від 19.06.1987 року та згідно наказу № 132-к від 18.06.2007 року був звільнений. Довідкою № 651 від 03.03.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 2197 грн. 32 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 03.02.2000 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 18.01.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 25.02.2008 рік становить 9814 грн. 81 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 19403 грн. 40 коп., всього - 29218 грн. 21 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 24 від 03.02.2000 року та згідно наказу № 8 к від 18.01.2007 року був звільнений. Довідкою № 125 від 25.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 9814 грн. 81 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 22.09.2003 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 24.12. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 21.02.2008 рік становить 7413 грн. 01 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду не з'явився, надав заяву про повне визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутністю, що суд, вважає за можливе, т.я. визнання позовних вимог представником позивача не порушує права та інтереси жодної із сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” згідно до наказу № 169 к від 22.09.2003 року та відповідно до наказу № 434 к від 24.12.2007 року був звільнений з підприємства. Довідкою № 355 від 21.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 7413 грн. 01 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про визнання особи недієздатною, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення, посилаючись на те, що вона проживає разом із сином [PERSON], [INFO] народження, який є інвалідом 1 групи у зв'язку із глибокою розумовою відсталістю з вираженою соціально-трудовою дезидаптацією, низьким рівнєм адаптивних ресурсів особистості, дезадаптивним типом приспособлюючої поведінки F-72,1 У зв'язку із хворобою, він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і на підставі висновку МСЕК він потребує постійного догляду. Просить визнати [PERSON] недієздатним. В суді заявниця підтримала вимоги заяви у повному обсязі і показала, що син хворіє з дитинства і потребує сторонньої допомоги. Представник заінтересованої особи - орган опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення проти заяви не заперечував. Суд заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 60 ч. 1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування Орган опіки та піклування вважає доцільним призначити опікуном заявницю - [PERSON] Відповідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає розумовою відсталістю в ступені імбецильності (тяжка розумова відсталість в редакції МКБ-10), по своєму психічному стану на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Із подання органу опіки і піклування вбачається, що [PERSON] можливо призначити опікуном над сином [PERSON] Факт наявності у [PERSON] психічного розладу підтверджується епікризом (а.с. 7), медичною карткою, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с. 14). Оскільки матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] має стійкий психічний розлад, суд вважає, що його необхідно визнати недієздатним , встановити над ним опіку, призначивши його матір - [PERSON] опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Заявник [PERSON]. просить встановити факт належності йому ощадної книжки, виданої на підставі рахунку [NUMBER], та ощадної книжки на компенсаційний вклад за рахунком [NUMBER], відкритих в Олександрійському відділенні №3070 ВАТ «Державний Ощадний банк України». При цьому [PERSON]. зазначив, що в зазначених документах неправильно вказане його прізвище -[PERSON], що не відповідає даним його свідоцтва про народження та паспорта, однак вони належать саме йому. Встановлення даного факту заявникові необхідно для отримання компенсаційних виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 9 січня 2008р. «Про виплату в 2008р. громадянам України компенсацій втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992р. в установи Ощадного банку СРСР». Заінтересована особа - Олександрійське відділення №3070 ВАТ «Державний Ощадний банк України» просить розглянути справу за відсутності його представника, що суд визнав можливим. Вислухавши пояснення та доводи заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт належності [PERSON] ощадної книжки, виданої на підставі рахунку [NUMBER], та ощадної книжки на компенсаційний вклад за рахунком [NUMBER], відкритих в Олександрійському відділенні №3070 ВАТ «Державний Ощадний банк України», підтверджується доказами: даними паспорта [PERSON] про місце його проживання - с.Мартоіванівка м.Олександрії вул.Воронова,16; довідка Олександрійського відділення №3070 ВАТ «Державний Ощадний банк України» про те, що вкладних [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] довідка виконкому Звенигородської сільської ради від 1 квітня 2008р. №286 про те, що вул.Колгоспна перейменована на вул.Воронова на підставі рішення виконкому сільської ради від 20 лютого 1987р. №8. Зазначені дані збігаються з даними про особу заявника, а тому факт належності правоустановлюючого документа суд вважає доведеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]. та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1999 року, шлюб зареєстрований Знам'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 172. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. Подружні відносини сторони припинили з 2004 року, причиною стало відсутність в відносинах любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, сторони зрозуміли, що в них не має спільних інтересів, кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Просить розірвати шлюб з Єрмаковим О.В. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, місце та дату розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заперечень до суду не надав. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, сторони перебувають в шлюбі з 22 жовтня 2000 року, шлюб зареєстрований Знам'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 172. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені. За таких обставин позивач вважає, що шлюб існує формально і наполягає на його розірванні. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази: свідоцтво про укладення шлюбу, згідно якого сторони по справі дійсно перебувають в шлюбі з 22жовтня 1999 року, який зареєстрований Знам'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 172. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, в силу ст. 104, 105,112 СК України, так як сторони не підтримують подружні відносини, шлюб між ними існує формально, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки судом не знайдено підстав для збереження сім'ї. Судові витрати понесені позивачем належить стягнути з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved