Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-28 00:00:00

В січні 2004 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1987 року, який було розірвано 30 січня 2002 року. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання ними з відповідачем було побудовано житловий будинок в [ADDRESS]та придбане інше майно всього на загальну суму 82753 грн. Просила розділити між нею та відповідачем вказане спільне майно подружжя, виділивши їй у власність житловий будинок, телевізор «Весна», кухонний посуд, постільну білизну, а саме: 5 подушок, 5 простирадл, 5 наволочок, 5 рушників, 10 покривал, 10 пар гардин, 3 скатертини, 15 метрів тюлі, меблеву стінку, 2 дивани, 2 ліжка, 1 шафу, стіл письмовий, тумбу під телевізор, 5 стільців, стіл кухонний, а всього майна на загальну суму 55528 грн. Решту майна на суму 27225 грн. просила виділити відповідачу. В травні 2005 року позивачка звернулася до суду з позовом про розділ вказаного будинковолодіння та просила визнати за нею з врахуванням інтересів неповнолітніх дітей право власності на 53\100 його частини, виділивши в користування коридор 1-1 площею 6,2 кв.м, кухню 1-2 площею 8,2 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 14,3 кв.м, жилу кімнату 1-6 площею 11,4 кв.м, погріб під приміщенням 1-3, літню кухню, сарай \2\3 від «Б»\, 1\3 частину огорожі № 1,2. За відповідачем просила визнати право власності на 47\100 частин будинковолодіння, виділивши йому жилу кімнату 1-4 площею 12,1 кв.м, жилу кімнату 1-5 площею 21,9 кв.м, гараж \1\3 частина «Б»/, навіс «В», 2\3 огорожі № 3,4. Вбиральню «Г», колодязь №5 залишити в спільному користуванні. Також просила розділити земельну ділянку, виділивши кожному в користування по 1000 кв.м. Ухвалою Бородянського районного суду від 12 травня 2006 року вказані позови були об»єднані в одне провадження. В процесі розгляду справи позивачка позовні вимоги уточнила, вважала за можливе виключити із спільного майна, яке підлягає розділу, корову, свиней, консервацію, овочі, які відповідач вже використав в своїх потребах, та просила розділити спільно нажите майно подружжя, виділивши їй в користування телевізор «Весна», кухонний посуд, три подушки, вісім покривал, п»ять пар гардин, дві скатертини, меблеву стінку, два дивани, два ліжка, письмовий стіл, кухонний стіл, тумбу під телевізор, швейну машинку, холодильник. Відповідачу просила виділити решту рухомого майна. Також просила визнати за нею право власності на 53\100 частини спірного будинковолодіння, а за відповідачем - на 47\100 частин з виділенням вищезазначених приміщень, та зобов»язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні належними на праві власності приміщеннями та надвірними будівлями, вселивши її у вказані приміщення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила, позовні вимоги уточнила та в зв»язку з проведенням будівельно-технічних експертиз просила провести розділ будинковолодіння та земельної ділянки відповідно до висновків спеціаліста-будівельника від 6 травня 2007 року та 20 січня 2008 року, виділивши їй 55\100 частин будинку, а відповідачу - 45\100 його частин з тими ж приміщеннями, що були визначені нею раніше. Відповідач та його представник [PERSON]. позов не визнали, суду пояснили, що спірний будинок будувався силами та коштами самого відповідача з використанням будівельних матеріалів, які були ним придбані ще до шлюбу, а тому даний будинок є власністю лише відповідача. Все інше зазначене позивачкою майно теж не підлягає розділу, оскільки було придбане ще батьками відповідача та отримане ним у спадщину, трактор та мотоцикл йому на праві власності не належать, а автомобіль «Жук» за ним зареєтровано вже після припинення ведення спільного господарства в 2001 році, автомобіль «Жигулі» продав ще під час шлюбу в 1990-1991 роках і кошти пішли на будівництво будинку, холодильник вийшов з ладу і його викинули. Відповідач визнав, що заперечує проти вселення позивачки у спірний будинок, так як не бажає, щоб вона там проживала. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника [PERSON]., покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задовленню. Судом встановлено, що сторони з 22 серпня 1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі \а.с.18 т.2\, який був розірваний 30 січня 2002 року \а.с.8 т.2\ і від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] \а.с.7 т.2\, яка проживає з позивачкою \а.с.158 т.2\. Як визнали позивачка та відповідач в судовому засіданні, спільне проживання та ведення спільного господарства вони припинили з квітня 2000 року. Під час шлюбу сторони побудували житловий будинок в [ADDRESS] і 27 жовтня 1997 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого відповідно до рішення виконкому Загальцівської сільської ради від 13 лютого 1996 року вказане будинковолодіння було зареєстроване на ім»я відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про право власності \а.с.33 т.1\, копією довідки Бородянського БТІ від 26 липня 2002 року, копією технічного паспорту на будинок \а.с.12-17\., показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки спірний будинок був побудований сторонами під час шлюбу, то суд вважає, що він належить сторонам на праві спільної сумісної власності. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що будинок був збудований лише ним, за його кошти та з матеріалів, які він мав ще до одруження. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам. Як вбачається з розписки від 11 листопада 1988 року \а.с.243 т.2\, позивач дійсно придбав будинок в с.Сидоровичі Іванківського району Київської області, матеріали з якого використовувались у будівництві спірного будинку, але, виходячи з даної розписки, не до шлюбу, як він стверджує, а в період, коли сторони вже перебували у шлюбі. Це підтверджують також і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. Надані відповідачем квитанції та товарні чеки про придбання будівельних матеріалів теж не можуть свідчити про внесення ним особистих коштів на будівництво будинку, оскільки в більшості даних документів не зазначена особа, яка купувала матеріали \а.с.25,27,29,32,34,35 т.3\, накладна від 13 серпня 1985 року видана взагалі на ім»я сторонньої особи \а.с.26 т.3\, накладні, датовані 15 грудням 1983 року, 14 жовтня 1985 року, 14 листопада 1985 року і березнем 1983 року мають явні виправлення дати їх видачі \а.с.24,26,31 т.3\, в інших накладних від 26 листопада 1983 року \а.с.24 т.3\, 16 серпня 1986 року \а.с.28 т.3\, 4 листопада 1986 року \а.с.29 т.3\, 19 серпня 1986 року \а.с.30 т.3\ не проставлені відмітки про оплату товару та його видачу. До того ж, відповідачем не надано доказів використання даних матеріалів саме в будівництві спірного будинку. Покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. про використання в будівництві будівельних матеріалів, які були заготовлені відповідачем ще до шлюбу з позивачкою, судом до уваги не приймаються, оскільки ними не вказано які саме це були матеріали, в якій кількості, коли придбані та при виконанні яких будівельних робіт вони були використані. Також судом не приймається до уваги посилання відповідача на вкладення ним в будівництво будинку коштів, отриманих від продажу придбаного до шлюбу автомобіля, оскільки суду не надано доказів знаходження такого автомобіля у нього на праві власності та його продажу. Зважаючи на вищевикладене, суд не приймає до уваги і висновок спеціаліста-будівельника від 20 січня 2008 року щодо достатності для будівництва спірного будинку матеріалів, придбаних відповідачем в 1983-1988 роках. Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки та включення до складу спільного сумісного майна подружжя сторін іншого, зазначеного нею в позовній заяві майна, оскільки будь-яких доказів щодо придбання цього майна сторонами в період шлюбу та наявності його на даний час суду не надано, а відповідач дані обставини заперечує. До того ж, позивачка відмовилась від проведення товарознавчої експертизи по оцінці вказаних нею речей і вартість їх не встановлена. Таким чином, розподілу підлягає лише будинковолодіння [ADDRESS], визнане судом спільною сумісною власністю сторін. Рішенням виконкому Загальцівської сільської ради від 23 грудня 2004 року позивачці надано дозвіл на переобладнання вказаного будинку в двохквартирний \а.с.20-21 т.1\.. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин суд вважає, що кожен із сторін має право на 1\2 частину спірного будинку. Згідно висновку спеціаліста-будівельника від 20 січня 2008 року вартість вказаного будинку становить 210 508 грн. \а.с.13-21 т.3\, а тому розмір ідеальних часток сторін буде складати 105 254 грн. \ 210 508 грн. : 2 \. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне розділити спірне будинковолодіння згідно вказаного висновку спеціаліста-будівельника, за яким сторонам виділяються його частини, максимально наближені до їх ідеальних часток, виділивши позивачці з врахуванням житлових інтересів неповнолітньої дитини, яка з нею проживає, 55\100 частин будинку, а саме приміщення в будинку: коридор 1-1 площею 6,2 кв.м, кухню 1-2 площею 8,2 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 14,3 кв.м, житлову кімнату 1-6 площею 11,4 кв.м, погріб під приміщенням 1-3, ганок з навісом, з надвірних будівель - 2\3 частини гаража-кухні-сараю «Б», вбиральню «Г», огорожу № 3 з металевими воротами, 1\2 частину колодязя № 4, який залишається в спільному користуванні, а всього вартістю 117 558 грн., що більше її ідеальної долі на 12 304 грн. \ 117 558 грн. - 105 254 грн.\. Відповідачу суд вважає за необхідне виділити в особисту власність 45\100 частин будинковолодіння, а саме: в будинку приміщення 1-4 \житлова кімната\ площею 12,1 кв.м, 1-5 \житлова кімната\ площею 21,9 кв.м, з надвірних будівель - 1\3 частину гаража-кухні-сараю «Б», навіс «В», огорожу №1, 1\2 частину колодязя № 4, всього вартістю 92 950 грн., що менше його ідеальної долі на 12 304 грн. Оскільки виділена позивачці частина будинку перевищує її ідеальну частку, то суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь відповідача відповідну компенсацію в сумі 12 304 грн. Враховуючи знаходження на утриманні позивачки неповнолітньої дитини, а також те, що більшу частину необхідних для розділу будинку переобладнань потрібно виконати в частині будинку відповідача, суд визнає за необхідне покласти на нього обов»язок провести за свій рахунок дані переобладнання, а саме : демонтувати дверні блоки з приміщення 1-3 в приміщення 1-4,1-5, дверні отвори закласти, демонтувати віконний блок в приміщенні 1-5, віконний отвір закласти, облаштувати віконний отвір в стіні в приміщенні 1-5, облаштувати перегородки, розділяючі приміщення 1-5 на 5,4 кв.м \коридор\ та 16,5 кв.м \житлову кімнату\, влаштувати дверний отвір з приміщення 1-4 в приміщення 1-5, заповнити отвори однопольними дверними блоками, заповнити віконний отвір блоками зі склом, а всього виконати робіт на суму 1597 грн. Виконання робіт по забезпеченню частин будинку автономними системами інженерного обладнання та встановлення необхідних приладів суд вважає за необхідне покласти на сторони за рахунок їх особистих коштів. Оскільки позивачці виділяється 55\100 частин будинку, а, як вбачається з пояснень сторін, відповідач створює позивачці перешкоди в користуванні цим будинком, то суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача не чинити позивачці перешкод в користуванні належною їй частиною будинку та вселити її в цю частину будинку. Зважаючи на вищевикладене, в іншій частині вимог по розподілу майна подружжя суд вважає за необхідне в позові відмовити.

Outcome: partial