Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсною позовною заявою, де в обґрунтовування своїх позовних вимог указує, що відповідач [PERSON] працював у ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” з 2 жовтня 2006 року гірничим підземним робітником 1 розряду. 2 жовтня 2006 року з [PERSON] був укладений контракт № 21, відповідно до якого підприємство зобов'язується направити та сплатити вартість навчання робітника у Центрі підготовки кадрів, а робітник зобов'язується сумлінно відвідувати заняття та після закінчення навчання протягом трьох років відпрацювати на підприємстві. За навчання [PERSON]. підприємством сплачено Центру підготовки кадрів 1 504 грн. 43 коп., однак замість того, щоб відпрацювати згідно контракту три роки після навчання на підприємстві, [PERSON] був звільнений згідно зі ст. 40 п. 4 КЗпроП України за прогули (наказ № 329 від 24 вересня 2007 року). Згідно п. 3 контракту у разі звільнення робітника на підставі ст. 40 п. 4 КЗпроП України протягом року після закінчення навчання у Центрі підготовки кадрів робітник зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, сплаченого підприємством. Відшкодування вартості навчання здійснюється шляхом утримання підприємством у робітника із нарахованої, але не сплаченої заробітної плати та розрахункових. З [PERSON]. утримано 110 грн. 73 коп. у зв'язку з тим, що більше йому не нараховано. Згідно п. 5 контракту непокриту вартість навчання із нарахувань робітник відшкодовує підприємству борг у строк до 29 жовтня 2007 року за рахунок відшкодування витрат на навчання підприємством, однак до теперішнього часу борг [PERSON] так і не сплачений. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача - [PERSON]. на користь ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” ДП „Свердловантрацит” заборгованість за навчання у Центрі підготовки кадрів у сумі - 1 393 грн. 70 коп., а також сплачені при подачі позову до суду судовий збір у розмірі - 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі - 30 грн. 00 коп.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, висловлені в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Додатково пояснивши, що 2 жовтня 2006 року з відповідачем - [PERSON] був укладений контракт № 21, відповідно до якого, підприємство зобов'язалось направити та сплатити вартість його навчання в Центрі підготовки кадрів, а він зобов'язався сумлінно відвідувати заняття, після закінчення навчання протягом трьох років відпрацювати на підприємстві. Проте 24 вересня 2007 року він був звільнений з підприємства за прогули за наказом № 329. У зв'язку з чим відповідач - [PERSON] повинен відшкодувати підприємству вартість за навчання у Центрі підготовки кадрів у розмірі - 1 504 грн. 43 коп.. Під час звільнення з нього було утримано 110 грн. 73 коп., оскільки більше йому нараховано не було. Таким чином, вартість невідшкодованої суми за навчання складає 1 393 грн. 70 коп.. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина 1 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових зобов'язань. Судом встановлено, що 2 жовтня 2006 року між ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” ДП „Свердловантрацит” та відповідачем [PERSON] був укладений контракт № 21, відповідно до якого підприємство зобов'язалось направити та сплатити вартість навчання відповідача - [PERSON]. у Свердловському центрі підготовки кадрів, а останній зобов'язався сумлінно відвідувати заняття та після закінчення навчання протягом трьох років відпрацювати на підприємстві. Крім того, відповідно до п. 3 зазначеного договору в разі звільнення „Працівника” на підставі п.3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України, а також у разі розірвання трудового договору з ініціативи „Працівника” протягом року після закінчення навчання в Свердловському ЦПК „Працівник” зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, сплаченого підприємством (а. с. 6). Згідно наказу № 329 від 24 вересня 2007 року відповідач [PERSON] був звільнений з ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” ДП „Свердловантрацит” на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП (за прогули), чим порушив умови договору. Відповідно до розрахунку, виданого ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” ДП „Свердловантрацит”, вартість навчання, сплаченого підприємством за відповідача - [PERSON]., склала - 1 504 грн. 43 коп. (а. с. 17). Заборгованість за навчання у розмірі - 110 грн. 73 коп. була утримана з відповідача при звільненні (а.с. 19), але заборгованість у сумі - 1 393 грн. 70 коп. до теперішнього часу не відшкодована відповідачем підприємству. Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ВП „Управління „Спецшахтомонтаж” ДП „Свердловантрацит” заборгованість за навчання у Центрі підготовки кадрів у сумі - 1 393 грн. 70 коп., судовий збір у сумі - 51 грн. 00 коп. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн. 00 коп.. На підставі ст.509, 526, 629 ЦК України, ст. 130 КЗпП України,

Outcome: approved