Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

12 березня 2008 року позивачі звернулись до суду з позовом до позивача в особі Управління міського майна Маріупольської міської Ради про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що [INFO] помер [PERSON]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому та позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивачі, посилаючись на те, що є спадкоємцями померлого першої черги за законом, з метою оформлення своїх спадкових прав просять визначити ідеальні частки власників у зазначеному об'єкті нерухомості, які за відсутності угоди між співвласниками і спадкодавцем [PERSON], дорівнюють по ј частки у кожного. Позивачі у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача - Управління міського майна у судове засідання не з'явився, надавши заяву із проханням справу розглядати у його відсутність, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5534/п, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради від 20 січня 1998 року, зареєстрованого Маріупольськім БТІ від 05 лютого 1998 року за реєстровим № 38843. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис за № 1301. Крім того, з наданих доказів вбачається, що [PERSON] у шлюбі з [PERSON] від 17 грудня 2004 року, набула прізвища „[PERSON]”, а [PERSON] у шлюбі з [PERSON] від 04 липня 1998 року, набула прізвища „[PERSON]”. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судовим розглядом встановлено, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо часток і розподілу об'єкту спільної сумісної власності - квартири [ADDRESS] - немає. За таких певних обставин, на підставі зібраних по справі і досліджених доказів, суд вважає встановленим, що [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по ј частки квартири [ADDRESS]. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст., ст. 368, 370 ЦПК України,

Outcome: approved