Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому після збільшення позовних вимог (а.с.84) вказали, що 30 вересня 2007 року приблизно о 13-30 год. відповідач, керуючи транспортним засобом марки АЗЛК-21412 д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом зі стоянки біля ринку м. Лисичанська, не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем позивачів ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] , який на той момент стояв біля магазину "Фокстрот" та рекламного агентства. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 21104 отримав механічні пошкодження: деформовано ліве заднє крило, пошкоджена ліві задні двері автомобілю. Просили стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3902, 96 грн.. Також позивачам була нанесена моральна шкода позбавленням можливості користуватися автомобілем, пошкодження автомобіля спричинило моральні страждання, позивачі витрачали свій час на оформлення відповідних документів, автомобіль суттєво втратив товарний вигляд, нервування через те, що у зв'язку з відсутністю коштів автомобіль не відремонтовано. Просили стягнути на користь кожного по 2500 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний як свідок, позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Схема ДТП правильна, він з нею згоден. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, допитана як свідок, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Доповнила, що одразу на місці події відшукала двох свідків, з яким раніше не буда знайома, про яких одразу заявила працівнику ДАЇ, і які одразу ж дали пояснення, що автомобіль позивачів на ммоент ДТП стояв. Відповідач ні про яких свідків не заявляв і нікого опитати не просив. Попереду їх машини стояв автомобіль "Форд-сієра", яким керує [PERSON]. Відповідач позов не визнав, від допиту у якості свідка відмовився, суду пояснив, що 30 вересня 2007 року він керував автомобілем "Москвич", разом із [PERSON] від'їжджав зі стоянки від ринку, подивився по боках, нікого не було, поїхав заднім ходом, швидкість сказати не може, бо на задній швидкості спідометр не працює. Звідки з'явився автомобіль позивачів пояснити не зміг. З автомобілем позивачів було два торкання, а не удар, на смузі руху позивачів. Зі схемою ДТП згоден. Працівнику ДАЇ казав, що є свідки, той обіцяв їх опитати. Прізвища свідків працівнику ДАЇ не говорив, той сказав, що викличе відповідача потім. Думав, що саме тоді і назве свідків. Скарг щодо того, що не опитані його свідки, на працівника ДАЇ не подавав. Позов не визнає, бо позивачі рухалися і зобов'язані були зупинитися, побачивши перешкоду, тобто його автомобіль. "Форд-сієрра" попереду позивачів не було. 3-і особи у судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати за їх відсутності (а.с.37, 38, 86, 92, 93). У судовому засіданні досліджені наступні докази: довідка про належність транспортного засобу; реєстраційна картка; довідка про ДТП; фотографії пошкодженого автомобіля; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів; довіреності на право керування транспортними засобами; постанова про накладення адміністративного стягнення та постанова про виправлення помилок; висновок техніко-товарознавчої експертизи №2057/26 від 11.01.08.. У судовому засіданні досліджені матеріали адміністративної справи №3-13762. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2007 року приблизно о 13-30 год. відповідач, керуючи належним йому транспортним засобом марки АЗЛК-21412 д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом зі стоянки біля ринку м. Лисичанську, створив небезпеку іншим учасникам руху, чим порушив п.10.9 Правил Дорожнього руху, та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER], що на той момент стояв по вул. Гарібальді у м. Лисичанську біля магазину "Фокстрот" і яким позивачі користуються на підставі довіреності від 11 червня 2007 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження лівої частини. Розмір матеріальної шкоди складає 3902, 96 грн.. Також позивачам була нанесена моральна шкода. Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.ст.57 ч.2, 60 ЦПК України пояснення сторін у справі є доказами, якщо вони допитані як свідки; кожна сторона повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень. На підставі п.10.9 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.01., під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно п.9 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.92. з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого право на відшкодування шкоди має особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій договором або законом. Такою підставою є усний договір доручення, відповідно до якого позивачам була видана генеральна довіреність (а.с.5). Суд вважає достатніми та переконливими докази позовних вимог, надані позивачами, які, допитані у якості свідків, дали однакові пояснення стосовно обставин ДТП, а саме те, що під час зіткнення з автомобілем відповідача їх автомобіль не рухався і стояв на місці, попереду автомобіля ВАЗ стояв автомбіль "Форд-сієра". Аналогічні показання дали свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому суд зважає на ту обставину, що свідки [PERSON] та [PERSON] раніше не були знайомі ні з позивачами, ні з відповідачем у справі. Окрім того, допитані окремо один від одного вони дали однакові пояснення стосовно бесіди, яка сталася між ними після ДТП з приводу його можливої причини, що виключає можливість змови між вказаними свідками на користь позивачів. Пояснення позивачів та вказаних свідків щодо знаходження попереду машини позивачів під час ДТП автомобіля "Форд-сієра" підтвердилися показаннями свідка [PERSON], який 30 вересня 2007 року зранку залишив автомобіль "Форд-сієрра" (а.с.56-57) сріблястого кольору в районі місця ДТП. Розмір матеріальної шкоди, нанесений автомобілю позивачів, підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи (а.с.72-77), який не викликає сумнівів у суду. Оскільки автомобіль позивачів під час зіткнення стояв на місці, тобто не рухався, він не був джерелом підвищеної небезпеки, тому суд застосовує до спірних правовідносин положення ст.1187 ЦК України. Також суд вважає необхідним стягнути матеріальну шкоду на користь позивачів у рівних частках, оскільки предмет позову - грошове відшкодування, можливо поділити, а тому у даному випадку солідарність вимоги відсутня (ст.541 ЦК України), позивачі мають однакові права щодо пошкодженого автомобіля згідно виданої їм довіреності. До того ж, стягнення шкоди на користь позивачів солідарно ускладнить виконання рішення суду. Суд не приймає пояснення відповідача у справі у якості доказу його заперечень, оскільки він відмовився давати пояснення як свідок, хоча наслідки такої відмови були йому судом роз'яснені, та розцінює таку поведінку як свідоме ухилення від кримінальної відповідальності за давання завідомо неправдивих показань, бо пояснення відповідача суперечать встановленим судом обставинам справи. Суд критично ставиться до показань викликаних за клопотанням адвоката відповідача свідків [PERSON] та [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснив, що сидів у машині поруч з відповідачем, під час початку руху машину позивачів не бачив, під час зіткнення машина позивачів рухалася, автомобіль позивачів після зіткнення зупинився практично одразу.. Вказаний свідок, що має стаж водія, не зміг пояснити звідки з'явилася машина позивачів, з якою швидкістю вона рухалася і яка швидкість була у автомобіля під керуванням відповідача. Автомобіль "Форд-сієра" та гальмовий шлях від ВАЗу не бачив. Зі слів свідка [PERSON], той бачив ДТП, коли стояв на вулиці. Суд вважає ці пояснення такими, що суперечать зафіксованим у протоколі огляду місця події обставинам ДТП, оскільки якщо свідок на початку виїзду АЗЛК зі стоянки не бачив ВАЗ, то той повинен був рухатися з великою швидкістю, однак в такому випадку після зіткнення цей автомобіль повинен був проїхати певну відстань від міста зіткнення, чого не сталося. Зупинитися внаслідок гальмування ВАЗ також не міг, бо сліди гальмування були відсутніми (що підтвердив і свідок [PERSON]). Свідок [PERSON] пояснив суду, що бачив у вікно автомобіль "Жигулі", який рухався знизу по вул. Гарібальді, коли з ним зіткнувся автомобіль "Москвич", що рухався задом зі стоянки. При цьому свідок стояв у вікна в приміщені офісу, не визираючи на вулицю, та не спираючись на підвіконня. Автомобіль "Форд-сієра" під'їхав через три хвилини після зіткнення. Дати відповідні пояснення погодився на прохання [PERSON]. До ДАЇ його [PERSON] не запрошував, про необхідність дати показання [PERSON] дізнався тільки отримавши повістку до суду. У свою чергу [PERSON] пояснив, що повідомив відповідача про наявність свідка одразу після ДТП, потім дав відповідачу телефон свідка. Однак за поясненнями працівника ДАЇ [PERSON] під час складання первинних матеріалів на місці ДТП про наявність будь-яких свідків з боку відповідача йому ніхто не повідомляв, хоча на місці ДТП у цей час був присутній адвокат відповідача. Аналізуючи показання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає що, [PERSON] не був свідком ДТП, та запрошений відповідачем вже після ДТП для підтвердження пояснень відповідача у суді. 2.Згідно із ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення її прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв'язку з пошкодженням її майна. При цьому така шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності вини. Визначаючи розмір підлягаючої стягненню моральної шкоди, суд виходить з характеру і об'єму психічних страждань позивачів, в яких був пошкоджений практично новий автомобіль, право користування яким окрім позивачів було надано і іншим особам, неможливість відремонтувати автомобіль до відшкодування шкоди або проведення автотоварознавчої експертизи, що примусило їх тривалий час з вересня 2007 року по січень 2008 року нервувати. Разом з тим, суд вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди надмірним, бо за характером пошкоджень вони не були позбавлені можливістю користуватися автомобілем, а тому з урахуванням користування цим автомобілем перш за все [PERSON], виходячи з принципів розумності та справедливості, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 800 грн., а [PERSON] у розмірі 700 грн. 3.Суд не зобов'язує позивача передати відповідачу пошкоджені деталі, оскільки вони не є такими, що потребують заміни. 4.На користь позивачів з відповідача у рівних частках підлягають стягненню судові витрати зі сплати державного мита за задоволені позовні вимоги майнового та немайнового характеру у розмірі 51 грн. і 8,5 грн. відповідно, за сплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. та проведення техніко-товарознавчої експертизи в розмірі 300,48 грн. (а.с.81). На підставі викладеного

Outcome: partial