overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Прокурор Голопристанського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської райдержадміністрації до [PERSON] та Добропільської сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор Кобзар А.І. позов підтримав і пояснив, що 10.04.2007 року Добропільська сільська рада уклала тимчасовий договір оренди земельної ділянки площею 8,38 га. строком на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з громадянкою [PERSON]. Вказаний договір не відповідає вимогам ст.14, 18 Закону України »Про оренду землі», оскільки не містить істотних умов договору та не зареєстрований в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року. Крім того, відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а також ст.17 Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності, розпорядження землею за межами населеного пункту відноситься до компетенції місцевих державних адміністрацій. Тобто, сільська рада не мала права укладати такий договір. Враховуючи, що відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує право користування та відповідної державної реєстрації такого документа, прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та представник сільської ради Черкашенко В.О. позовні вимоги визнали повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки договір тимчасової оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2007 року між Добропільською сільською радою Голопристанського району та гр.[PERSON] не відповідає вимогам ст.ст.14, 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.83,84,125 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведене. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка повинна бути повернута власнику землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Прокурор Голопристанського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської райдержадміністрації до [PERSON] та Добропільської сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор Кобзар А.І. позов підтримав і пояснив, що 10.04.2007 року Добропільська сільська рада уклала тимчасовий договір оренди земельної ділянки площею 5,10 га. строком на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з громадянином [PERSON]. Вказаний договір не відповідає вимогам ст.14, 18 Закону України »Про оренду землі», оскільки не містить істотних умов договору та не зареєстрований в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року. Крім того, відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а також ст.17 Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності, розпорядження землею за межами населеного пункту відноситься до компетенції місцевих державних адміністрацій. Тобто, сільська рада не мала права укладати такий договір. Враховуючи, що відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує право користування та відповідної державної реєстрації такого документа, прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та представник сільської ради Черкашенко В.О. позовні вимоги визнали повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки договір тимчасової оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2007 року між Добропільською сільською радою Голопристанського району та [PERSON] не відповідає вимогам ст.ст.14, 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.83,84,125 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведене. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка повинна бути повернута власнику землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Прокурор Голопристанського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської райдержадміністрації до [PERSON] та Добропільської сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор Кобзар А.І. позов підтримав і пояснив, що 10.04.2007 року Добропільська сільська рада уклала тимчасовий договір оренди земельної ділянки площею 10 га. строком на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з громадянином [PERSON]. Вказаний договір не відповідає вимогам ст.14, 18 Закону України »Про оренду землі», оскільки не містить істотних умов договору та не зареєстрований в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року. Крім того, відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а також ст.17 Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності, розпорядження землею за межами населеного пункту відноситься до компетенції місцевих державних адміністрацій. Тобто, сільська рада не мала права укладати такий договір. Враховуючи, що відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує право користування та відповідної державної реєстрації такого документа, прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та представник сільської ради Черкашенко В.О. позовні вимоги визнали повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки договір тимчасової оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2007 року між Добропільською сільською радою Голопристанського району та [PERSON] не відповідає вимогам ст.ст.14, 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.83,84,125 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведене. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка повинна бути повернута власнику землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Прокурор Голопристанського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської райдержадміністрації до [PERSON] та Добропільської сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор Кобзар А.І. позов підтримав і пояснив, що 10.04.2007 року Добропільська сільська рада уклала тимчасовий договір оренди земельної ділянки площею 14,04 га. строком на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з громадянином [PERSON]. Вказаний договір не відповідає вимогам ст.14, 18 Закону України »Про оренду землі», оскільки не містить істотних умов договору та не зареєстрований в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року. Крім того, відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а також ст.17 Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності, розпорядження землею за межами населеного пункту відноситься до компетенції місцевих державних адміністрацій. Тобто, сільська рада не мала права укладати такий договір. Враховуючи, що відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує право користування та відповідної державної реєстрації такого документа, прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та представник сільської ради Черкашенко В.О. позовні вимоги визнали повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки договір тимчасової оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2007 року між Добропільською сільською радою Голопристанського району та гр. [PERSON] не відповідає вимогам ст.ст.14, 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.83,84,125 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведене. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка повинна бути повернута власнику землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Прокурор Голопристанського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської райдержадміністрації до [PERSON] та Добропільської сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор Кобзар А.І. позов підтримав і пояснив, що 10.04.2007 року Добропільська сільська рада уклала тимчасовий договір оренди земельної ділянки площею 8,63 га. строком на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з громадянином [PERSON]. Вказаний договір не відповідає вимогам ст.14, 18 Закону України »Про оренду землі», оскільки не містить істотних умов договору та не зареєстрований в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року. Крім того, відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а також ст.17 Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності, розпорядження землею за межами населеного пункту відноситься до компетенції місцевих державних адміністрацій. Тобто, сільська рада не мала права укладати такий договір. Враховуючи, що відповідно до ст.125 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує право користування та відповідної державної реєстрації такого документа, прокурор просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та представник сільської ради Черкашенко В.О. позовні вимоги визнали повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки договір тимчасової оренди земельної ділянки, укладений 10.04.2007 року між Добропільською сільською радою Голопристанського району та гр. [PERSON] не відповідає вимогам ст.ст.14, 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.83,84,125 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведене. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка повинна бути повернута власнику землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб, де заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Пояснила, що вона протягом декілька років зустрічалася з [PERSON] і за цей час у них виникли стійкі почуття любові та поваги один до одного, вони не можуть жити порізно і тому мешкають разом в цивільному шлюбі. Від спільного сумісного сімейного життя вона завагітніла і знаходиться на 9 місяці вагітності. З дозволу батьків, вони вирішили укласти шлюб і з звернулися до відділу РАЦС Золочівського районного управління юстиції Харківської області з наміром подати заяву про реєстрацію шлюбу, але в прийнятті заяви їм було відмовлено, так як вона не досягла шлюбного віку. Просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що в нього до [PERSON] стійкі почуття кохання. Вони наданий час в цивільному шлюбі мешкають з його батьками. Батьки не заперечують, проти того, щоб вони зареєстрували шлюб та народили дітей. Також просить суд надати [PERSON] право на шлюб з ним. В судовому засіданні [PERSON] (мати заявниці) та [PERSON] ( мати [PERSON]) не заперечують проти того, щоб їх діти одружилися на народили дітей. Вказали, що [PERSON] довгий час зустрічався з [PERSON] і за цей час між ними виникли ніжні та стійкі почуття кохання. На даний час [PERSON] знаходиться на 9 місяці вагітності. Діти мешкають в будинку разом з [PERSON]. Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 23 Сімейного Кодексу України за заявою особи, яка досягла 14 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає їх інтересам. Згідно свідоцтва про народження заявниці, вона народилася [INFO] і її вік на даний час становить 15 років. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], він народився [INFO] і його вік на даний час становить 19 років. Той факт, що заявниця є вагітною і знаходиться на обліку в КП „ Золочівська ЦРЛ”, стверджується довідкою від 19.02.2008 року, наданою зазначеною лікарнею. Відповідність шлюбу їх інтересам підтверджується свідченнями заявниці та заінтересованих осіб. Суд вважає, що даний шлюб є добровільним і не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Чистопадівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 3,45 в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ТР №0325496 від 05 грудня 2007 року, який належав матері позивача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем прийняв спадщину. Відповідач надав заяву в якій просить слухати справу без участі його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки. Позивач, яка постійно проживала зі спадкодавцем до її смерті, прийняла спадщину, вступила в управлінням майном про що свідчить довідка Чистопадівської сільської ради. Право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджене сертифікатом ТР №0325496. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст.549 УК Української РСР в редакції 1964 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача. У судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, утримувати дітей не відмовляється Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2003 року, однак спільно не проживають. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON],[INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти перебувають на утриманні позивача та проживають з нею, що засвідчує довідка Малоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 2,44 в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля», згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ТР №029337, від 12 серпня 1996 року, який належав матері позивача [PERSON] та грошові заощадження у Філії Зборівського відділення №6357 ВАТ «Ощадбанк» на рахунках [NUMBER], [NUMBER], які належали чоловіку позивачки [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем прийняв спадщину. Відповідач надав заяву в якій просить слухати справу без участі його представника, заперечень не надав. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON]- чоловік позивачки. [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки. Позивач,яка постійно проживала зі спадкодавцями до їх смерті, прийняла спадщину, вступила в управлінням майном про що свідчить довідка Оліївської сільської ради. Право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджене сертифікатом. Право [PERSON] на грошові вклади підтверджене ощадними книжками та банківською довідкою. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст.549 УК Української РСР в редакції 1964 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на 2/6 будинковолодіння, що [ADDRESS], на земельні ділянки розміром 0,72 га., 0,54 га., згідно державних актів на право приватної власності серії ЯА №557845 та серії ЯА №558046, а також на грошові заощадження в відділенні Ощадбанку №6357 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в порядку спадкування, посилачись на те, що вона після смерті батька [PERSON], прийняла спадщину, оскільки є спадкоємцем його майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та послалася на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що[INFO] помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з 2/6 будинковолодіння, що [ADDRESS], земельних ділянок та грошових заощаджень в Зборівському відділенні Ощадбанку №6357. Позивачка являється спадкоємницею майна, оскільки прийняла спадщину і проживає в спадковому будинковолодінні, яке до 1991 року належало за суспільною групою до колгоспного двору, де проживало 6 чоловік. А тому за позивачкою слід визнати право власності на на 2/6 будинковолодіння, що [ADDRESS], на земельні ділянки розміром 0,72 га., 0,54 га., згідно державних актів на право приватної власності серії ЯА №557845 та серії ЯА №558046, а також на грошові заощадження в відділенні Ощадбанку №6357 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], оскільки вона прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Відповідачка [PERSON]. жителька смт. Чорнобай проживає в квартирі , користується комунальним водопостачанням, та від будинку , в якому вона проживає в квартирі , вивозять тверде побутове сміття.Відповідно до ст. ст. 66-68 ЖК України , власник будинку (квартири) зобов»язаний своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг позивач зобов»язується надати послугу , а відповідач зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно з п.1 розділу « Порядок розрахунків» договору від 15 липня 2006 року про надання населенню комунальних послуг, відповідач зобов»язаний вносити квартплату та плату за комунальні послуги щомісячно, але не пізніше ніж 10 числа наступного за розрвхунковим місяцем. Станом на 20 січня 2008 року відповідач [PERSON]. заборгувала ВУЖКГ за надані житлово- комунальні послуги 650 грн.41 коп.. В зв»язку з цим, прокурор Чорнобаївського району в інтересах ВУЖКГ звернувся з позовом про стягнення заборгованості по комунальним послугам , виходячи з того, що така несвоєчасна плата негативно позначається на фінансовій системі ВУЖКГ, що не дає даному підприємству провести розрахунки по обов»язкових платежах до бюджету та цільових фондів , виплачувати зарплату працівникам. Не дивлячись на заборгованість споживача, ВУЖКГ продовжує виконувати свої зобов»язання. Попередження ВУЖКГ про необхідність сплати боргу відповідачем проігнороване, добровільно борг не погашено. В судовому засіданні прокурор Чорнобаївського району в інтересах ВУЖКГ і представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Відповідачка [PERSON]. про день і час розгляду справи повідомлена своєчасно, в судове засідання не з»явилась. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, ,дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає до задоволення , поскільки відповідачка на протязі року не виконував умов договору про оплату за надані житлово- комунальні послуги, в зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 650грн.41 коп.. станом на 20 січня 2008 року, яка підлягає до стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.50 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю I-ВЛ № 024093 та на земельну ділянку площею 1.71 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 № 086632. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла його баба [PERSON]. 3 квітня 2000 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], яка від успадкування належного їй майна відмовилася в користь позивача, який є її сином. [PERSON] прийняв спадщину, просить визнати його право власності на вищевказані земельні ділянки. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтею 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З заповіту, складеного 3 квітня 2000 року та зареєстрованого Бранівською сільською радою в реєстрі № 99 видно, що [PERSON] все належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO]. З заяви, складеної 19 березня 2008 року та зареєстрованої Бранівською сільською радою в реєстрі № 336 видно, що [PERSON] від спадщини відмовилася в користь свого сина [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті своєї баби [PERSON] прийняв спадщину. А тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0.50 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю I-ВЛ № 024093 та на земельну ділянку площею 1.71 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 № 086632.

Outcome: approved