Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить визнати за позивачкою право власності на будинок з надвірними спорудами вартістю 13 106 гривень в[ADDRESS] в тому числі на самочинно збудовані: «а» сіни, «Б» сарай, «Г» сарай, «Д» сарай, «Е» гараж та вбиральню, а також на самочинно переобладнане приміщення 1-4 кухні в житлову площу 15,9 м.кв. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. В 1939 році її батьки побудували будинок в [ADDRESS] В подальшому була змінена нумерація будинків і будинок по [ADDRESS] став провулок[ADDRESS]Рішенням виконкому Бориспільської міської ради від 20 вересня 1955 року на їх ім'я було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок.[INFO]року батько позивачки[PERSON] загинув в Чехословаччині в боях за Батьківщину. 17.02.1995 року мати позивачки [PERSON] зробила заповіт, яким усе своє майно заповідала сину позивачки [PERSON].[INFO] року мати позивачки померла. Після смерті[PERSON]відкрилась спадщина на будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]Спадкоємець [PERSON]виїхав у Сполучені штати Америки на постійне місце проживання і заявою на ім'я Бориспільської міської нотаріальної контори повідомив, що відмовляється від спадщини на користь позивачки. Позивач стверджує, що в 1958-1979 роках її мати[PERSON]спорудила самочинні будівлі: «а» сіни, «Б» сарай, «Г» сарай, «Д» сарай, «Е» гараж та вбиральню, вартістю 4239 гривень, а також самочинно переобладнане приміщення 1-4 кухні в житлову кімнату площею 15,9 м.кв., в зв'язку з чим позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі та вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, пояснила, що після смерті матері вона весь час доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку. Представник відповідача Бориспільської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника міської ради. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмову заяву відповідача, матеріали справи та надані позивачем документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги мають бути задоволені повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії[NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області /а.с.-15/. Згідно з заповітом, посвідченим 17 лютого 1995 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №52, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму онукові[PERSON] /а.с.-14/. На день смерті заповіт не змінено і не скасовано. Відповідно до заяви[PERSON] від 27 лютого 2007 року, посвідченої консулом Генерального консульства України в м.Нью-Йорк (Сполучені Штати Америки) він визнав, що не фактично в управління спадковим майном не вступав, звертатись з заявою по питанню продовження пропущеного шестимісячного строку на прийняття спадщини звертатись не буде, та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] /а.с.-16/. Позивачка [PERSON]. є рідною дочкою померлої [PERSON] та [PERSON] який загину на фронті[INFO]року, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] та її свідоцтвом про одруження з [PERSON] серії[NUMBER] та повідомленням про смерть червоноармійця[PERSON]. від 27.08.1945 року /а.с.-7,8,11/. Відповідно до Свідоцтва на право власності на будівлі, виданим 25 вересня 1955 року на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської селищної ради від 20 вересня 1955 року домоволодіння в [ADDRESS]належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.-12/. Вказаний будинок належав батькам позивача на праві спільної сумісної власності подружжя, в рівних частках, та був успадкований[PERSON]. після смерті чоловіка в порядку ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS], в якому вона проживала з 10939 року по день її смерті. Згідно з довідкою КП „Виробниче управління комунального господарства” від 8.10.2007року №103 будинок по [ADDRESS] в зв'язку з переномерацією рахується під[ADDRESS]/а.с.-13/ Згідно з довідкою Відділу земельних ресурсів у м.Бориспіль від 24.10.2007року №87 земельна ділянка по [ADDRESS]в приватну власність не передавалась /а.с.-18. Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] складеного Бориспільським міським бюро технічної інвентаризації, побудовані самовільно: веранда «а», сарай «Б», сарай «Г», сарай «Д» гараж «Е», вбиральня „Ж” /а.с.-20-23/. За змістом ч.2, 3 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Проте, згідно з вимогами ч.3, 5 вказаної статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, або на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих суду документів, вбачається, що істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил при самочинному будівництві веранда «а», сарай «Б», сарай «Г», сарай «Д» гараж «Е», вбиральня „Ж” та переобладнанні приміщення 1-4 кухні в житлову площу 15,9 м.кв. спадкодавцем[PERSON]допущено не було. Таким чином, [PERSON], яка на відведеній їй для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці самочинно збудувала надвірні споруди та зробила перебудову жилого будинку без належно затвердженого проекту, проте без істотних порушень та з дотриманням будівельних норм та правил, вона на момент смерті набула право власності на зведені нею будівлі, споруди по [ADDRESS]Права інших осіб при цьому порушено не було. [PERSON] на момент смерті не отримала свідоцтво про право власності та не зареєструвала його в Бориспільському міському бюро технічної інвентаризації, проте право власності в порядку спадкування має бути визнано за позивачкою. Так, позивач є спадкоємцем першої черги за законом та відповідно до вимог ст.554 Цивільного кодексу України 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до вимог ст..549 Цивільного кодексу України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч.2 ст. 548 Цивільного кодексу України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з поясненнями позивача вона в шестимісячний термін після смерті[PERSON]вступила в управління та володіння спадковим майном. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець 1-ї черги, в порядку спадкування за законом набула право власності на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], в тому числі на самочинно збудовані: веранду (сіни) «а», сарай «Б», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Е» та вбиральню „Ж”, а також на самочинно переобладнане приміщення 1-4 кухні в житлову площу 15,9 м.кв., який належав спадкодавиці [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved