Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підпрємства Дослідне господарство Кримського інституту агропромислового виробництва УААН (далі - підприємство) про стягнення моральної шкоди у наслідок трудового каліцтва, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.01.2006 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, у результаті якого позивач втратив працездатність, визнаний інвалідом 2 групи. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду - 59800грн., а також визнати дії відповідача неправомірними. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, пояснив, що 20 січня 2006 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві. Інструктажі на підприємстві по техниці безпеки ніколи не проводились, інспектора по охороні праці не було. Причину, за якою стався нещасний випадок, і до тепер підприємство не усунуло. Моральну шкоду обгркнтовує тим, що після цього випадку позивач замість годувальника своєї сім`ї, став її утриманцем. Працювати не може, допомоги сім`ї ніякої не надає, тому як не має змоги підіймати тяжкого, у зв`язку з забоєм шийного та грудного відділів хребта. За 2006-2007 р.р. постійно знаходився на тривалому лікуванні у лікарні, грошей на лікування вже немає. Рішенням МСЕК від 31.05.2006 року йому було встановлено 2 групу інвалідності. 25.07.2007 року МСЕК було встановлено, що ступень втрати професійної працездатності складає 65 відсотків. Його постійно турбують головні болі. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 59800 грн.. Від іншої частини вимог відмовився. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив стягнути моральну шкоду у розмірі 59800 грн., від іншої частини позову відмовився. Пояснення позивача доповнив, що підприємство не створило безпечних умов праці, постійно затягувало страхові виплати. Тривалий час відповідач не визнавав, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, що поятгло затягування в відшкодуванні страхових виплат. За провиною підприємства позивач втратив право на відшкодування шкоди більш ніж за дванадцять місяців. До тепер йому не були сплачені ніякі страхові виплати. Ні підприємство, ні Фонд страхування від нещасних випадків грошей йому не сплатили. Відповідач не забезпечує своїх працівників безпечними умовами праці. Також пояснив, що позивач втратив роботу, здоров`я, працездатність, нормальний життєвий зв`язок, а отримав чуттєві та емоційні страждання. Вимушений докладати додаткових зусиль для налагодження звичайний життєвих умов. Просив позов у частині стягнення моральної шкоди задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Скоробогатько С.С. у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з сумою моральної шкоди згоден, важає, що не підприємство повинно сплачувати цю шкоду, а Фонд страхування від нещасних випадків, тому як підприємство постійно відраховує гроші за своїх робітників у Фонд. Також вважає, що не був встановлений факт провини підприємства. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Красногвардійського районного суду від 13.11.2006 року нещасний випадок, що стався 20 січня 2006 року під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків машиніста насосної станції № 1922 визнано пов`язаним з виробництвом та зобов`язано ДП дослідне господарство Кримського інституту агропромислового виробництва УААН скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1 (а.с. 6-7). Ухвалою Апелляційного суду АР Крим від 28.02.2007 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 8-9). Згідно довідки № 001197 від 16.05.2008 року [PERSON] є інвалідом другої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом (а.с. 11). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 25.07.2007 року ступень втрати професійної працездатності складає 65 відсотків (а.с. 11). Згідно виписки з історії хвороби № 275/98 від 15.03.2006 року [PERSON] встановлено діагноз: ушиб шийного та грудного відділів хребта (а.с. 29). Як вбачається з виписок з історій хвороби (а.с. 29-36), [PERSON] неодноразово за 2006-2007 р.р. знаходився на тривалому лікуванні: з 10.01.2006 по 15.03.2006 р.р., з 25.03.2006 по 12.04.2006 р.р., з 06.08.2006 по 23.08.2006 р.р., з 13.09.2006 по 03.10.2006 р.р., з 21.02.2007 по 10.03.2007 р.р., з 30.04.2007 по 21.05.2007 р.р., з 28.07.2007 по 17.09.2007 р.р., з 17.01.2008 по 07.02.2008 р.р., тобто близько 190 днів. Згідно з наказом № 86-ОД від 11.07.2007 року було створено комісію по перерозслідуванню нещасного випадку, який стався з [PERSON] 20.01.2006 року (а.с. 37). Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшколовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідачем не було створено безпечних умов праці в зв'язку з чим позивач отримав травму при виконанні ним своїх трудових обов'язків і заподіяна йому моральна шкода пов'язана з трудовими відносинами. Доводи представника відповідача про те, що моральну шкоду позивачеві повинен відшкодувувати Фонд соціального страхування, а не підприємство, суд вважає необгрунтованними. Згідно Закону України від 23.02.2007 року „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від несчасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” виключені норми стосовно обов'язку Фонду соціального страхування від несчасних випадків виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер порушення зобов'язань відповідача, глибину душевних страждань позивача, фізичний біль та страждання, втрату нормальних життєвих та соціальних зв'язків, через отримання 2-ї групи інвалідності та неспроожність через це працювати. Ці обставини вимагають у позивача докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд приймає до уваги ступень вини відповідача, який завдав моральну шкоду, та з урахуванням інших обставин справи, вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 10000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial