Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померли його батько [PERSON] та бабуся [PERSON], які проживали разом за вказаною адресою. В нотаріальній конторі йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю першої черги після смерті батька на підставі ст..1266 ЦК України, з чим він не згодний з наступного. Будинок за вказаною адресою належав його діду [PERSON], який помер у [INFO]. На момент його смерті в будинку проживали та були прописані: дружина [PERSON] та син [PERSON], які фактично прийняли спадщину після його смерті на підставі ст..549 ЦК України (1963 р.). В зв'язку з викладеним просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності кожного на &frac12; частку домоволодіння за вказаною адресою після смерті [PERSON] та визнати за ним - [PERSON] право власності на &frac12; частку домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що позивач права на спадщину немає, бо [PERSON] є єдиною спадкоємицею. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступного. Судовим розглядом встановлено, що право власності на домоволодіння [ADDRESS] згідно свідоцтву від 18.01.1961 р. зареєстровано за [PERSON], який помер [INFO]. Згідно повідомленню Першої Сімферопольської нотаріальної контори інформація про відкриття спадкової справи відсутня. На момент його смерті у зазначеному домоволодінні проживали: його дружина - [PERSON] та син [PERSON]. Вказані обставини сторонами у справі не оспорювалися. Згідно ст..549 ЦК України (в ред..1963 р.), що діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Статтею 28 передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді &frac34; часток спірного домоволодіння та [PERSON] прийняв відповідно &frac14; частку. [INFO] [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Згідно повідомленню 3-ї Сімферопольської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк звернулися [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Після смерті [PERSON] у встановлений строк до нотаріальної контори звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя від 15.06.2007 р. за позовом [PERSON] про продовження строку прийняття спадщини, встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на &frac34; частки домоволодіння [ADDRESS] ( рішенням міськвиконкому від 25.01.1983 р. будинку привласнено новий [ADDRESS]). Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання права власності на будинок по [ADDRESS] за померлими [PERSON] та [PERSON] на &frac12; частку кожному бо згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті та [PERSON] повноважень на звернення до суду в їх інтересах не має. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов”язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст. 1220 ЦК України якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Ст.. 34 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтва про право на спадщину видається державними нотаріальними конторами. Ст. 49 цього Закону передбачено, що у разі коли у вчиненні нотаріальної дії відмовляє нотаріус, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову про таку відмову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до 3-ї Сімферопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] та після смерті бабусі [PERSON], як то передбачено ст.1269 ЦК України. Листом державного нотаріуса від 27.02.2007 р. [PERSON] повідомлено про неможливість отримання ним спадщини після смерті [PERSON] бо він не є спадкоємцем першої черги, та не може бути спадкоємцем згідно ст..1266 ЦК України тобто за правом представлення на частку спадщини, яка б належала за законом його батьку, якби він був живий на час відкриття спадщини. Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачено право заінтересованої особи оскаржити відмову у вчиненні нотаріальної дії у суді. В судовому засіданні не встановлено факту порушення права позивача на &frac14; частку спірного домоволодіння, бо відомостей про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON], суду не надано. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено. На підставі 549 ЦК України (в ред..1963), ст..22 КпШС України (в ред.1969 р.), ст.ст.1218, 1220, 1266, 1269 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed