Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

12 жовтня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому, після уточнення підстав позову, просить зобов'язати відповідача [PERSON]. не перешкоджати їй у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS], та зобов'язати Суворовський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти [PERSON]. з реєстраційного обліку по вказаній квартирі згідно ст.319, 391 ЦК України. При цьому позивачка посилалася на те, що згідно договору купівлі-продажу ВСІ №637682 від 02 серпня 2005 року, посвідченого [PERSON]., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, вона є власником зазначеної квартири, відповідач зареєстрований у квартирі як колишній мешканець, після оформлення угоди у квартирі мешкає позивачка та її неповнолітня дочка, відповідач за вказаною адресою не проживає, однак ухиляється від зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися із заявою до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, позивачкою додатково надано посвідчену за місцем роботи заяву відповідача про визнання позовних вимог та проханням розглядати справу за його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в судовому засіданні, після уточнення позивачкою підстав позову, проти вимог не заперечувала. Вислухавши позивачку та представника відповідача - Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу ВСІ №637682 від 02 серпня 2005 року, посвідченого [PERSON]., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.08.2005 року (а.с.9, 10). Після укладення угоди позивачка постійно проживає зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] у зазначеній квартирі, сплачуючи комунальні та інші послуги. Відповідач [PERSON], 1982 року народження, зареєстрований за даною адресою як колишній мешканець квартири з 08.12.2003 року, однак після продажу квартири її власником позивачці, від добровільного зняття з реєстраційного обліку ухиляється і по цей час зареєстрований у квартирі, не проживаючи в ній. Заяву про зняття з реєстраційного обліку в установленому законом порядку відповідач не подавав. Реєстрація відповідача, що не проживає у квартирі позивачки, перешкоджає останній у здійсненні права власності у повному обсязі: можливості розпорядження даним майном - продажу, дарування, обміну; оплати комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих осіб і т.д. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачці на праві власності на законних підставах і вона може вимагати усунення перешкод у здійсненні такого права. На підставі встановленого, відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, ст.ст.29, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved