Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами, просив суд постановити рішення , яким захистити його порушене конституційне право на володіння , користування і розпорядження допоміжним приміщенням №60 ( підвалом) загальною площею 265,4 кв.м. у жилому [ADDRESS], визнати недійсним договір купівлі - продажу цього приміщення , укладеного 06.05.2004 року між відповідачами Фондом приватизації комунального майна Печерського району у м. Києві та ТОВ „Екоінвестбуд” , посилаючись на порушене конституційне право позивача . Вимоги позову представник позивача в судовому засіданні обгрунтовував тим , що позивач є власником квартири багатоквартирного [ADDRESS]та відповідно до Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” є власником допоміжних приміщень цього будинку , які передаються безоплатно і окремої приватизації не потребують . На підставі вищезазначеного , відповідно до ст. 48 Закону України “Про власність” позивач вважає себе одним з власників вказаного будинку та його допоміжних приміщень , однак незважаючи на його право власності , відповідач Фонд приватизації комунального майна Печерського району м. Києва та відповідач ТОВ “Екоінвестбуд” 06.05.2004 року уклали договір купівлі - продажу спірного підвального приміщення площею 265,4 кв. м. , що є на думку позивача підставою для визнання його недійсним . Представник відповідача Фонду приватизації комунального майна Печерського району м. Києва , в судовому засіданні заперечуючи проти заявлених вимог, посилалась на те, що доводи позивача не обгрунтовані , безпідставні , не доведені , спірний договір купівлі - продажу нежитлових приміщень , укладений відповідно до вимог закону , підписаний належними особами , в межах наданих кожному з них повноважень. Відповідач ТОВ „Екоінвестбув” належним чином повдомлений про час та місце слухання справи , неодноразово свого представника до суду не направив , причини неявки суду не повідомив , суд визнав причини неявки представника відповідача з неповажних причин та можливим заслухати справу у відсутність представника сторони в судовому засіданні на підставі наявних доказів в матеріалах справи . Крім того , відповідач повідомлявся про ас та місце слухання справи через оголошення в ЗМІ. 3-тя особа Печерська районна в м. Києві рада письмово суду повідомила , що проти позову заперечує , вважає його безпідставним та необгрунтованим , просили справу слухати у відсутність їх представника , суд визнав можливим розглянути справу у відсутність їх представника. 3-тя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об”єкти нерухомого майна письмово просили справу слухати у відсутність їх представника , суд визнав можливим розглянути справу у відсутність їх представника. Представник 3-ї особи Головного управління комунальної власності Київської міської державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечувала , посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість . Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані ними письмові докази, суд приходить до наступних висновків . В судовому засіданні встановлено , що позивач є одним з співвласників[ADDRESS] Відповідно до рішення Київської міської ради від 27.12.2001 року за №208/1642 [ADDRESS]був переданий до комінальної власності Печерського району м. Києва загальною площею 5363,70 кв. м. , в тому числі і нежилі приміщення цього будинку . Відповідно до наказу Головного управління з питань майна „Про формування права власності на Об”єкти нерухомого майна” за №95-В від 31.01.2004 року територіальній громаді Печерського району м. Києва було видане свідоцтво від 04.02.2004 року про право комунальної власності на нежиле [ADDRESS]в м. Києві , яке було зареєстроване 10.02.2004 року КП „Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об”єкти нерухомого майна” . Зазначені фактичні обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні . В судовому засіданні встанволено , що 10.12.2003 року між КП „Печерськжитло” та ТОВ „Екоінветбуд” було укладено договір оренди нежитлового приміщення , згідно якого ТОВ „Екоінвестбуд” прийняло в користування нежитлове приміщення для розміщення офісу по [ADDRESS] загальною площею 265,4 кв. м. Рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 25.12.2003 року за №48 „Про приватизацію майна , що належить до комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва” було знято заборону та затверджено приватизацію шляхом викупу орендарями вбудованих нежилих приміщень за додатком №2 до цього рішення . Відповідно до вимог Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств ( малу приватизацію)” між відповідачами Фондом приватизації комунального майна Печерського району м. Києва та ТОВ „Екоінвестбуд” було укладено договір купівлі продажу спірного нежитлового приміщення №634 від 21.06.2001 року , як реалізацію права на приватизацію нежитлового приміщення . Таким чином , в судовому засіданні встановлено , що спірне нежитлове приміщення мало статус нежитлового , було комунальною власністю району і оплатно передано у власність відповідно до ст. 8 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”. Крім того , позивачем не надано доказів в підтвердження того , що спірне приміщення було допоміжним в будь якій період часу та мало призначення забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку або було технічним приміщенням . Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” власники багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов”язані брати участь у загальних витратах, пов”язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Позивачем не надано доказів , що він особисто або інші власники квартир в [ADDRESS] брали участь в утриманні спірного нежитлового приміщення. Відповідно до ст. ст. 32 , 35 Закону України “Про власність”, який діяв на час виникнення спірних правовідносин , суб”єктом права комунальної власності є адміністративно - територіальні одиниці в особі районних Рад народних депутатів , а об”єктом такого права є державний житловий фонд . Зазначене передбачене і ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, де крім іншого визначені права органів місцевого самоврядування щодо володіння, користування та розпорядження об”єктами права комунальної власності. Відповідно до п.41 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян , власником допоміжних приміщень жилих будинків після приватизації квартир будинку є товариство власників квартир. Вільні приміщення будинку за згодою власників квартир передаються їм у власність безкоштовно у встановленому порядку. Право спільної власності у позивача , як власника квартири в будинку , на час передачі спірного нежитлового приміщення не виникло, оскільки він не виявив волевиявлення отримати не тільки спірне приміщення , а й будь -які допоміжні приміщення у власність з визначеним розміром . Посилання представника позивача в обгрунтування своїх вимог на свідоцтва про право власності на житло, суд до уваги не бере, оскільки в даному правовстановлюючому документі зазначено лише право власності позивача на займане ним житлове приміщення у визначених розмірах . Тобто , позивач , який приватизував житло використав своє право , гарантоване Конституцією України та Законом України “Про приватизацію житлового фонду” . Із зазначеного випливає, що при передачі спірного нежитлового приміщення відповідачу ТОВ “Екоінвестбуд” у власність , відповідачі не повинні були отримати згоди власників приватизованих квартир, оскільки розпорядження комунальною власністю віднесене до компетенції територіальної громади району, яка і використала своє право щодо розпорядження цим майном, а отже порушень вимог закону в даному випадку не має. Така ж згода територіальної громади району не потрібна при використанні позивачами права на розпорядження своїм правом власності на житлові приміщення - квартири . Таким чином , оспорюваний договір купівлі - продажу на спірне нежитлове приміщення , не порушує права позивача як співвласника допоміжних приміщень будинку , крім того позивачем не доведено, що спірне нежитлове приміщення мало статус допоміжного , оскільки зареєстроване спірне приміщення в установленому порядку в БТІ як нежитлове . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed