Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

31 серпня 2005 року, близько 09год. в с. Мелесівка Золотоніського району Черкаської області під час сварки на грунті особистих неприязних відносин [PERSON] наніс [PERSON] декілька ударів дерев'яною палицею спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження. Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2007 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст..1 п.»г» Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, а справу провадженням було закрито. В порядку відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином [PERSON] в добровільному порядку відшкодував [PERSON] 2.000грн., в результаті чого [PERSON] видав розписку про те, що претензій матеріального та морального характеру до [PERSON] не має. Проте через деякий час [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В судовому засіданні позивач [PERSON] ствердив свої позовні вимоги і пояснив суду, що від побиття його [PERSON] він отримав тілесні ушкодження. Проте під час розгляду кримінальної справи йому пояснили, що [PERSON] готовий йому сплатити гроші за заподіяну шкоду, а він повинен погодитися на застосування амністії до нього. Він погодився на це і слідчий, (а у іншій версії позивача - прокурор) продиктував йому як писати розписку на 2.000грн., які він отримав від [PERSON] Але тепер він ще хоче щоб [PERSON] відшкодував йому шкоду, оскільки він поніс збитки при лікуванні. У нього відсутні документи про оплату медичних послуг, але він стверджує, що платив у Києві в медичній установі 250грн, а також за протези - 300грн. та за УЗІ - 30грн. Він вважає, що матеріальна шкода становить 608грн., але згоден на те, що [PERSON] вже відшкодував йому цю шкоду ще у листопаді 2007р., коли заплатив 2.000грн. Тому тепер він просить стягнути з нього моральну шкоду в сумі 30.000грн. При цьому він пояснив суду, що моральна шкода, заподіяна йому, складається з того, що [PERSON] «розбив» йому нерви, тягав його по судах, наймав адвокатів і тим самим не погоджувався з тим, що він винуватий у його травмах. У нього до цього часу поганий аналіз крові від того, що [PERSON] побив його, він звертався до психіатра. Також у нього такі хвороби як бронхіт і гастрит, хвороби судин і він вважає, що все це напевне від побиття його [PERSON] Все це вплинуло на те, що він мало спілкується з людьми, нервується, дружина у нього каліка, як він заявив і раніше робила на фермі, а тепер [PERSON] винуватий в тому, що вона не працює, а він не може обробляти огород. Що стосується розписки, яку він давав [PERSON], то він писав її добровільно, без тиску зі сторони будь-кого, в присутності понятих і прокурора. Але вважає, що [PERSON] мало йому заплатив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що він був притягнутий до відповідальності за заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, але в зв'язку з амністією був звільнений від кримінальної відповідальності. Ще при розгляді кримінальної справи він погодився відшкодувати [PERSON] заподіяну матеріальну та моральну шкоду, заподіяну злочином, а тому 16 листопада 2007р. він заплатив [PERSON] 2.000грн. в порядку відшкодування матеріальної та моральної шкоди і той видав йому розписку про те, що всі збитки йому відшкодовано і претензій до нього [PERSON] не має і більше до суду звертатися не буде. Відшкодування [PERSON] прийняв від нього добровільно. Що стосується нинішніх позовних вимог, то [PERSON], як він вважає, не представив жодного доказу, що є якийсь причинний зв'язок з отриманими тілесними ушкодженнями та тими чеками, які той представив суду. Що означають ті бумаги той і сам не може пояснити. На його думку всі вимоги позивача є надуманими. Суд, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи та докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає із слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За ст., ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, яка заподіяна особі, повинна відшкодовуватися особою, що її заподіяла. В даному випадку [PERSON] злочином заподіяв шкоду [PERSON] і відповідно до вказаних статей та ст.. 1177 ЦК України повинен був її відшкодувати. Постановою Чорнобаївського районного суду від 18 грудня 2007р. [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину відносно [PERSON] Проте це не звільнило його від відшкодування заподіяної шкоди, а тому він в порядку відшкодування [PERSON] матеріальної та моральної шкоди виплатив 16.11.2007р. останньому 2.000грн., тобто ще до винесення постанови судом і [PERSON] прийняв від нього ці гроші, про що видав розписку. В цій розписці, копія якої мається в матеріалах справи, [PERSON] зазначив, що сплатою вказаної суми [PERSON] відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, яку від отримав від протиправних дій [PERSON] і заявив при цьому, що шкода відшкодована йому повністю і він відмовляється від будь-яких позовних вимог з цього приводу в подальшому. Таким чином відповідач задовольнив всі вимоги [PERSON], які були пов'язані з отриманням ним ушкоджень від його злочинних дій. Сам [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що він добровільно писав розписку, отримав гроші від відповідача. Отже, на думку суду, [PERSON] вже отримав відшкодування збитків. Таким чином [PERSON] задовольнив своє право на захист свого порушеного права, відповідно до ст. 15 ЦК України отримавши від [PERSON] 16.11.07р. гроші в сумі 2.000грн. і в розписці відмовився від подальших звернень до суду з цього приводу. Умовами наявності заподіяння шкоди особі є наявність протиправних дій, настання самої шкоди та причинного зв'язку між ними. У постанові Чоронобаївського райсуду від 18.12.2007р. вказано конкретний перелік тілесних ушкоджень, отриманих [PERSON] Таких ушкоджень та хвороб як ішемія, гастрит, бронхіт, про які він заявив в судовому засіданні і які вказані в його медичній картці, в результаті злочину [PERSON] заподіяно не було. Відповідно до вимог ст. 61 ч.4 ЦК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Постанова Чорнобаївського районного суду від 18.12.07р. вступила в законну силу і перелік ушкоджень, отриманих [PERSON] є вичерпним. Суд вважає, що причинний зв'язок між отриманими [PERSON] у серпні 2005 року тілесними ушкодженнями та нинішніми хворобами серця та внутрішніх органів - відсутній. Що стосується його стверджень, що у нього болить у попереку, то в медичній картці [PERSON] чітко вказано, що направлявся він до Черкаської обласної лікарні ще у 2006р. На даний час жодного доказу, що б свідчив про причинні зів'язки між отриманими у 2005р. тілесними ушкодженнями та його нинішніми хворобами позивач не привів. Інші записи у медичній картці, на які посилається позивач в судовому засіданні і які він представив суду на огляд, вказують на наявність у [PERSON] хвороб, які не мають причинного зв'язку із отриманими ним саднами та синцями і забоями м'яких тканин у серпні 2005р. Наявність причинного з'вязку між отриманими позивачем тілесними ушкодженнями та наявними у нього на нинішній час хворобами повинна бути підтверджена відповідними документами медичних установ і, відповідно до ст. 59 ч.2 ЦПК України, не може бути підтверджена іншими засобами доказування. Позивач не представив суду таких доказів, а відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами. Також в судовому засіданні [PERSON] ствердив, що він отримав від дій [PERSON] перелом лівої руки, але у постанові суду також про це не вказано. Представлені позивачем нібито чеки фінансових установ про придбання ним ліків були оглянуті судом, але із 16 чеків 8 штук взагалі неможливо розібрати, чого саме вони стосуються, оскільки на них відсутні будь-які надписи, а інші видані на придбання серцевих, судинних, психотропних ліків і жодним разом не свідчать про те, що вони придбавалися за рецептом лікаря, що лікував позивача і придбавалися саме [PERSON] Вказані предмети не відповідають вимогам, пред'явленим щодо належності доказів, відповідно до ст. 58 ЦПК України, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги судом. Також, на думку суду, позивач не зміг пояснити, які саме дії відповідача пов'язані із заподіянням йому моральної шкоди на час розгляду судом його позовних вимог. Моральну шкоду, яка була заподіяна злочинними діями, відповідач відшкодував [PERSON] ще у листопаді 2007р. і той погодився з цим, про що свідчить його розписка, копія якої мається у справі. Після цього позивач стверджує, що нібито він отримав ще моральну шкоду і заявляє, що вона виражається в тому, що у нього розбита нервова система, що відповідач забрав у нього здоров'я і він погано спілкується з людьми. А також його дружина стала калікою і не працює на фермі. Суд вважає, що заяви позивача носять загальний характер і не вказують на наявність причинного зв'язку між станом психіки позивача та діями відповідача, які той вчинив ще у 2005р. Проте і позивач і відповідач неодноразово повідомляли суд, що між ними, як між сусідами та родичами, тривалі роки існують стійкі неприязні відносини, що на думку суду, є причиною заяв позивача, але не мають жодного відношення до суті справи, яка розглядається. Суд приходить до висновку, що моральну шкоду, що була заподіяна [PERSON] було відшкодовано [PERSON] ще у листопаді 2007р., що стверджується розпискою [PERSON] від 16.11.2007р. Відповідно до ст.. 23 ч.5 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово. Оскільки відшкодування моральної шкоди відбулося і сам позивач ствердив це в судовому засіданні підтвердивши чинність власної розписки, тому вимоги [PERSON] щодо повторного її відшкодування задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed