Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS] у місті Ялта згідно договіра дарування від 04.06.1998 року (2/5 квартири № 2-б) та свідоцтва про право власності від 11.12.1998 року (квартира [NUMBER]). Рішенням Ялтинської міської ради № 51 від 10 грудня 1998 року, пункт 1.17 «Про передачу земельних ділянок громадянам в приватну власність, в постійне й тимчасове користування для обслуговування житлових будинків на землях міста Ялти» [PERSON] була надана земельна ділянка загальною площею 0,1033 га в постійне користування за адресою: місто Ялта, [ADDRESS]. Позивачі звернулись в суд з позовом про визнання недійсним та відміну державного акту та рішення Ялтинської міської ради № 51 від 10 грудня 1998 року пункт 1.17. У судовому засіданні їх представники [PERSON] і [PERSON]. позов підтримали у суду пояснили, що будинок № 3 є багатоквартирний, тому що всі квартири в ньому приватизовані і належать чотирьом власникам. Рішення міської влади, на погляд представників, порушує права позивачів, а тому воно повинно бути скасоване, державний акт на право постійного користування землею на ім'я [PERSON]. підлягає скасуванню. Представник відповідача Сорокіна Н.О. позов не визнала і надала суду свої заперечення. Суду пояснила, що на момент прийняття рішення діяв Земельний Кодекс 1990 року. Земельна ділянка була надана [PERSON] відповідно до ст.19,22 цього Кодексу. Діючим на тот момент законодавством не було передбачено отримання згоди співвласників для надання земельної ділянки. Крім того, позивачі не звертались до міської ради із заявою про надання їм земельної ділянки. На її погляд вони пропустили строк позовної давності. Їх позов вона рахує необгрунтованим. Третя особа [PERSON]. та його представник [PERSON]. позов не визнали і підтримали думку представника відповідача. Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд не бачить підстав для задоволення позову по наступним підставам. Позивачі вважають, що будинок [NUMBER] є багатоквартирним, оскільки всі квартири в ньому приватизовані і належать чотирьом власникам. У своєму позові позивачі посилаються на ст. 42 ЗК України - Земельні ділянки багатоквартирних жилих будинків. Вони вважають, що також мають право на прибудинкову теріторію багатоквартирного будинку. Суд не може погодитись з доводами позивачів, оскільки не вважає що чотирьох квартирний будинок є багатоквартирним. Рішення про надання земельної ділянки [PERSON] приймалося у грудні 1998 року, тобто в період коли діяв Земельний Кодекс 1990 року. Рішення міської ради було прийняте відповідно до положень цього кодексу. Земельне законодавство того часу не передбачало згоди всіх співвласників для вирішення питання про надання земельної ділянки. Рішення міської ради було прийняте на підставі технічної документації (висновок кадастрово-геодезичних робіт) про можливість розподілу земельної ділянки без вчинення шкоди іншим співвласникам домоволодіння. Таким чином, підстав для визнання рішення недійсним та для відміни рішення не існує. Державний акт на земельну ділянку відповідає вимогам закону. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України - ст.126 ЗК України. У суда також не має підстав для визнання такого акту недійсним та для відміни державного акту. Суд також приймає до уваги той факт, що після прийняття рішення пройшло більш ніж вісім років, разом з тим загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України.

Outcome: dismissed