Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем за заповітом. Разом з тим, він не може в нотаріальному порядку оформити права спадщини на цей будинок з господарськими спорудами через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Просить встановити факт належності будинку в [ADDRESS] на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на даний жилий будинок з господарськими спорудами. Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з»явилися та подали заяви, якими позивач позов підтримує, а відповідач визнає та просять розглянути справу у їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем після померлого [INFO] батька [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Разом з тим, встановлено, що позивач не може в нотаріальному порядку оформити права спадщини на цей будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Отримати такий документ в даний час не можливо, тому що власник майна помер, а відповідно до п. 2.3. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 року в редакції від 19.05.2005 року реєстрація рухомого майна може бути здійснена лише за заявою власника або уповноваженої ним особи. Відповідно до роз»яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 « Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий і експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). За викладених встановлених обставин суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно. За викладеного суд приходить до висновку, що таке право в порядку успадкування перейшло до позивача. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно чи мали б право на обов»язкову частку у спадковому майні, судом не встановлено. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання права власності на будинок за позивачем. Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial