Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

31 січня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідачку [PERSON]. не перешкоджати їй у користуванні власністю, а саме будинком [ADDRESS], та зобов'язати Суворовський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти [PERSON]. з реєстраційного обліку по вказаному будинку. При цьому позивачка посилалася на те, що згідно договору дарування ААР №688505 від 18 лютого 1999 року, посвідченого [PERSON]., державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, вона є власником зазначеного будинку, відповідачка зареєстрована в будинку тимчасово з 12.09.2007 року по 12.12.2007 року як піднаймач житла, на даний час у будинку не проживає, однак ухиляється від зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися із заявою до суду. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд зобов`язати відповідачку не перешкоджати позивачці у користуванні будинком як своєю власністю та зобов`язати Суворовський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти її з реєстраційного обліку. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. Представник відповідача - Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в судове засідання також не явилася, надіславши заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності (а.с.19). Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що будинок[ADDRESS]належить позивачці на праві приватної власності згідно договору дарування ААР №688505 від 18 лютого 1999 року, посвідченого [PERSON]., державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори (а.с.5). Відповідачка [PERSON], 1951 року народження, була тимчасово зареєстрована за даною адресою як піднаймач житла з 12 вересня 2007 року до 12.12.2007 року, однак від добровільного зняття з реєстраційного обліку після спливу строку реєстрації ухиляється і по цей час зареєстрована в будинку, не проживаючи в ньому. Заяву про зняття з реєстраційного обліку відповідачка в установленому законом порядку не подавала. Реєстрація відповідачки, що не проживає в будинку позивачки, перешкоджає останній у здійсненні права власності у повному обсязі і можливості розпорядження даним майном - продажу, дарування, обміну і т.д. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню, оскільки вказаний будинок належить позивачці на праві власності на законних підставах і вона може вимагати усунення перешкод у здійсненні такого права. На підставі встановленого, відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, ст.ст.29, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved