Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

10.12.2007 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на гараж № 709 ( старий номер 323-в ), розташований в гаражному товаристві “Цементник” по[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що в грудні 1994 року купила гараж № 709 ( старий номер 323-в ), розташований в товаристві “Цементник”. Купівля-продаж була здійснена шляхом усної домовленості між неї та [PERSON]., який діяв в інтересах [PERSON]на підставі довіреності. Угода між ними була здійснена згідно уставу ГТ “Цементник”, [PERSON]. отримав від неї всю суму за відчужуваний гараж. З моменту купівлі-продажу і по настоящий час я користуюсь гаражем, експлуатую приміщення, сплачую необхідні внески за утримання гаражу в правління ГТ «Цементник». У неї виникла необхідність оформити право власності на гараж, однак відсутность належним чином посвідченого договору купівлі-продажу гаража позбавляє її можливості це зробити, внаслідок чого вона була змушена звернутись до суду. Відповідач та третя особа надали в судове завдання заяви, згідно яких просять розглянути справу за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Вислухавши позивача, оглянувши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Балаклійської міської ради № 716 від 09.10.1991 року [PERSON]. було надано дозвіл на будівництво гаражу № 323-в на території кооперативу “Цементник” ( а.с. 5-6 ). В грудні 1994 року [PERSON]. та [PERSON]., якій діяв в інтересах [PERSON]на підставі довіреності уклали угоду купівлі-продажу (а.с.9). 15.11.2007 року було видано технічний паспорт на гараж № 709 ( № 323-в ), розташований в товаристві “Цементник” ( а.с. 11-12 ). З матеріалів справи вбачається, що укладений між [PERSON]. та [PERSON]. договір купівлі-продажу гаража був укладеній в усній формі, та як наслідок не був нотаріально посвідчений та не пройшов державної реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає посвідченню та державній реєстрації. Статтею 218 ЦК України передбачені правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину. При цьому зазначено, що недодержання письмової форми правочину, не є наслідком його недійсності. Крім того, із заяви ГТ “Цементник” від 04.01.2008 року вбачається, що [PERSON]. вільно та відкрито володіє та експлуатує гараж № 709( старий номер 323-в), розташований в гаражному товаристві Цементник”, яким вона добросовісно заволоділа ( а.с. 17 ). Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON]., добросовісно заволоділа гаражом № 709 і продовжує відкрито і безперервно ним володіти протягом 13 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved