Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області та Машівської райдержадміністрації про визнання права на земельну частку ( пай) та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) , мотивуючи свої позовні вимоги слідуючим: 01.05.1972 року він був прийнятий на роботу шофером в колгосп ім. Гоголя с. Селещина Машівського району, правонаступником якого в даний час є ТОВ ім. Гоголя. В липні 1980 року на загальних зборах членів колгоспу його включили до членів колгоспу . 15.04.1993 року його було звільнено з роботи за власним бажанням, але заяви про виключення з членів товариства він не подавав і рішення про виключення його з членів асоціації ім. Гоголя загальними зборами не приймалось. Через деякий час після звільнення він звернувся до контори асоціації ім. Гоголя , щоб забрати свою трудову книжку ,але йому повідомили , що вона втрачена. Відповідно до листа Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.11.1997 року № 22-23-3/2786- припинення трудового договору не можу бути прямою підставою для припинення членства на підприємстві. Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” право на земельну частку ( пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства , які працювали і являлися членами зазначеного підприємства на час розпаювання. Розпаювання земель колективної власності ТОВ ім. Гоголя відбулося протягом 1995 -1996 років. В 1999 році члени господарства отримали державні акти на право власності на землю . При розпаюванні земель ТОВ ім. Гоголя його не включили до списку осіб , що мають право на земельну частку(пай), оскільки , як йому пояснили , він звільнився з роботи до розпаювання земель , та ще й трудова книжка втрачена. Нещодавно він дізнався про те, що його помилково не включили до списку членів господарства ім. Гоголя , які мають право на земельну частку(пай) і що в судовому порядку він може визнати своє право. Дублікат трудової книжки він зміг отримати лише в 2008 році, а тому вважає , що строк для звернення до суду він пропустив з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримала позовні вимоги позивача, просить суд поновити йому строк для звернення до суду, оскільки, про його порушені права він дізнався лише в 2007 році та просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5.39 умовних кадастрових гектари із земель запасу Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області. Представник Селещинської сільської ради в судове засідання не з'явився, але направив заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі. Представник Машівської районної держадміністрації в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно ст. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства..., які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства..., відповідно до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. [PERSON]. без законних підстав не був включений до списку, оскільки він був і залишається членом підприємства, що підтверджується архівною довідкою про те, що з членів підприємства його не виключали, а тому має право на отримання земельної частки (паю). Відповідно до ст. 258 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст. 267 цього Кодексу - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як на підставу для поновлення строку звернення до суду, позивач посилався не те, що нею є недостовірно надана посадовими особами інформація щодо його права на земельну частку (пай). Однак, як видно із рішення двадцять другої сесії двадцять третього скликання Селещинської сільської ради від 29 січня 2002 року [PERSON]. було відмовленого у виділення земельної частки (паю) та рекомендовано звернутися до суду. Тобто відповідно до чинного законодавства [PERSON]. міг звернутися з позовом до суду до 29 січня 2005 року, але не зробив цього. Посилання представника позивача на те, що вже чотири роки позивач хворіє, не може бути прийнято судом як підстава для поновлення строку позовної давності, оскільки з моменту винесення рішення сесії Селещинської сільської ради позивач мав можливість звернутися до суду, але не скористався нею. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач без законних підстав не був включений до списку осіб, що мають право на земельну частку ( пай ), оскільки він був членом підприємства на момент розпаювання землі, але оскільки він пропустив строк позовної давності, про застосування якого було заявлено представником Машівської РДА, доказів пропуску його з поважних причин не надав, а тому суд вважає, що до вимог позивача необхідно застосувати строк позовної давності і в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed