Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій вказав, що 23.03.2005 року між позивачем та сільськогосподарським ТОВ “Родина” був укладений кредитний договір № 23/2 з наступними змінами від 26.05.2005 року № 210, від 18.12.2006 року № 298, від 04.04.2007 року № 96, від 10.04.2006 року № 114/1, від 01.06.2007 року № 120, згідно якого позивач надав позичальнику ТОВ “Родина” кредит у сумі 2500000 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту 18.03.2008 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитними договором, між позивачем та відповідачем по справі були укладені договори забезпечення: договір застави майна № 196/5 від 26.05.2005 року та іпотечний договір № 69/5 від 23.03.2005 року зі змінами № 211 від 26.05.2005 року. Позичальник ТОВ “Родина” зобов'язання по кредитному договору щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитом не виконує, починаючи з 27.06.2007 року не сплачує відсотки за користування кредитом. У зв'язку з цим ТОВ “Родині” була направлена вимога про необхідність дострокової сплати кредиту, відсотків, яку позичальник проігнорував. Станом на 15.10.2007 року заборгованість ТОВ “Родина” по кредитному договору становить 2631520,47 грн., де 2500000 грн. - сума несплаченого кредиту, 129246,57 грн. - сума несплачених відсотків, 2273,90 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату відсотків. У зв'язку з цим, банком була виконана процедура одержання згоди на звернення стягнення на заставлене майно та був вручений акт звернення стягнення на заставлене майно із супровідним листом відповідачу особисто, про що свідчить його підпис. Даний акт з боку відповідача не підписаний, жодних пропозицій щодо погашення існуючої заборгованості від нього не надходило. Крім того, позивач вказав, що 25.02.2005 року між позивачем та ТОВ СП “Южний” був укладений кредитний договір № 12/2 з доповненнями, згідно якого позичальнику був наданий кредит на суму 1999999,75 грн. Для забезпечення зобов'язань ТОВ СП “Южний” по кредитному договору між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки. ТОВ СП “Южний” належним чином взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, що складає 2072489,76 грн., де 1999999,75 грн. - борг за кредитом, 71726,02 грн. - відсотки за користування кредитом, 763,99 грн. - пеня. Відповідачу був направлений акт звернення стягнення на заставлене майно, який відповідач залишив без розгляду. Позивач просив постановити рішення, яким звернути стягнення на заставлене майно та предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 23/2 від 23.03.2005 року укладеного між позивачем та ТОВ “Родина”, звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором № 12/2 від 25.02.2005 року укладеного між позивачем та ТОВ СП “Южний”, а також стягнути судові витрати в розмірі 3460 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності від 03.09.2007 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. При цьому вказував на те, що банк умови укладених з третіми особами кредитних договорів виконав у повному обсягу, а треті особи та відповідач від виконання взятих на себе зобов'язань ухиляються, не повертають кредити та відсотки за їх користування, своїми діями завдають значні збитки банку. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності від 13.09.2007 року, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити. Вказував на те, що для вирішення спору по суті необхідно було визначити ціну предмету іпотеки, оскільки остання з моменту укладання договорів іпотеки, могла значно змінитися. Крім того, вважає недоцільним звертати стягнення на обидва предмета іпотеки, оскільки вважає, що вимоги позивача можливо було б задовольнити за рахунок і одного предмету іпотеки Представники третіх осіб по справі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до чинного законодавства. Причини неявки суду невідомі, від них не надходило клопотання про перенесення чи відкладення судового розгляду справи та клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача і відповідача, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 23.03.2005 року між позивачем та сільськогосподарським ТОВ “Родина” був укладений кредитний договір № 23/2 (а.с. 9-12). Відповідно до умов укладеного договору позивач надав сільськогосподарському ТОВ “Родина” кредит у сумі 2000000 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту - 18.03.2008 року. В подальшому до кредитного договору № 23/2 від 23.03.2005 року були внесені зміни. Згідно договору про внесення змін № 210 від 26.05.2005 року до первинного кредитного договору були внесені зміни щодо розміру кредиту: розмір наданого кредиту ТОВ “Родина” був збільшений до 2500000 грн. (а.с.13). Згідно договору про внесення змін № 114/1 від 23.02.2005 року до первинного кредитного договору були внесені зміни щодо порядку сплати відсотків за користування кредитом (а.с.14). Згідно договору про внесення змін № 298 від 18.12.2006 року до первинного кредитного договору були внесені зміни в порядок повернення кредиту та в порядок сплати відсотків (а.с.15). Згідно договорів про внесення змін № 96 від 04.04.2007 року та № 120 від 01.06.2007 року до первинного кредитного договору знову були внесені зміни щодо порядку сплати відсотків за користування кредитом (а.с.16, 17). Факт надання позивачем ТОВ “Родині” кредиту в розмірі 2500000 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 23.03.2005 року, № 2 від 23.03.2005 року, № 3 від 28.03.2005 року та № 10 від 26.05.2005 року (а.с. 18-21). В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту, між позивачем та відповідачем по справі були укладені договори забезпечення. 23.03.2005 року був укладений іпотечний договір № 69/5, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно у вигляді: комплексу будівель та споруд складу світлих нафтопродуктів: адміністративної будівлі А-1 площею 134,4 кв.м, приміщення охорони Б площею 18,0 кв.м, складу В площею 416,9 кв.м, насосної № 1 Г площею 210,7 кв.м, насосної № 2 Д площею 18,3 кв.м, трансформаторної підстанції Е-2 площею 25,5 кв.м, замощення І, паркана І, резервуарного парка ІІ, естакади ІІІ, естакади ІV, пожежного резервуара V, очисних споруд VІ, естакади VІІ, залізної дороги ІХ, навісу Х, вартістю 2856643 грн., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, станція Грековата, 1, вартістю 2856643 грн. (а.с. 27-32). Договором про внесення змін № 211 від 26.05.2005 року до іпотечного договору № 69/5 від 23.03.2005 року зазначено, що іпотекою забезпечені кредитні зобов'язання на суму 2500000 грн. (а.с. 33). Сторонами по справі була погоджена ціна предмету іпотеки в розмірі 2856643 грн. Суд, даючи оцінку поясненням представника відповідача щодо необхідності визначення вартості предмету іпотеки на момент розгляду справи, приходить до висновку, що такі вимоги є необґрунтованими, а дії представника відповідача свідчать про можливість ухилення відповідача та третіх осіб від взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів. При цьому суд виходить з того, що договір був укладений відповідно до норм чинного законодавства, сторони погодилися з вартістю предмету іпотеки, взявши кожен на себе ризики щодо можливого збільшення чи зменшення вартості предмету іпотеки та заставленого майна. 26.05.2005 року був укладений договір застави майна № 196/5, згідно якого відповідач передав позивачу у заставу рухоме майно у вигляді: комбайна JOIN DEERE М-9500, 1997 року випуску, [PERSON], двигун № RG6076Н588018 та жатки кукурудзяної Джон Дір № Н892Х66599, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, с. Березівка, загальною вартістю 647100 грн. (а.с. 22-26). У відповідності до п. 4.3.4 кредитного договору № 23/2 від 23.03.2005 року з наступними змінами банк має право вимагати від позичальника (незалежно від строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом, відсотків за користування ним, відсотків за неправомірне користування кредитом, суму неустойки у випадку, коли позичальник не виконав у строк обов'язки по сплаті відсотків за користування кредитом. Оскільки, ТОВ “Родина” взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, тому позивач набув право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з цим, позивачем на адресу ТОВ “Родина” була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, а також нарахованих відсотків на загальну суму 2605958,90 грн. (а.с. 35). Станом на 15.10.2007 року заборгованість ТОВ “Родина” по поверненню кредиту склала 2631520,47 грн, з яких 2500000 грн.- заборгованість за кредитом, 129246,57 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (при відсотковій ставці в розмірі 17% річних), 2273,90 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, яка відповідно до п. 5.3 кредитного договору встановлена у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу по кредиту та/або відсотків за кожен день прострочення (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 20 Закону України “Про заставу” та ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем була виконана процедура одержання згоди на звернення стягнення на заставлене майно, встановлена п. 5.2 договору застави № 196/5 від 26.05.2005 року та відповідачу був вручений Акт звернення стягнення на заставлене майно (а.с. 38). Факт отримання акту підтверджується підписом відповідача на зворотному боці супровідного листа (а.с. 37). Зазначений акт з боку відповідача не підписаний, жодних пропозицій щодо погашення існуючої заборгованості від нього не надходило. Таким чином, у зв'язку з невиконанням основним боржником ТОВ “Родина” за кредитним договором та відповідачем по справі взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, позивач набув права звернення стягнення на заставлене рухоме та нерухоме майно та заявив з цього приводу позов. Судом в процесі дослідження доказів по справі у їх сукупності, встановлено, що позивач по справі виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 23/2 від 23.02.2005 року з наступними змінами до нього, належним чином, а відповідач по справі та третя особа свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконали. Крім того, судом встановлено, що 25.02.2005 року між позивачем та ТОВ СП “Южний” був укладений кредитний договір № 12/2 (а.с. 52-54). Відповідно до умов укладеного договору позивач надав ТОВ СП “Южний” кредит у сумі 1100000 гривень. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору № 12/2 від 25.02.2005 року з наступними змінами, дату остаточного повернення отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту сторони визначили 21.02.2008 року. В подальшому до кредитного договору № 12/2 від 25.02.2005 року були внесені зміни. Згідно договору про внесення змін № 1 від 25.02.2005 року до первинного кредитного договору були внесені зміни щодо розміру кредиту: розмір наданого кредиту ТОВ СП “Южний” був збільшений до 2000000 грн. (а.с.55). Згідно договорів про внесення змін № 152 від 04.04.2005 року, № 30 від 09.03.2006 року, № 104/1 від 10.04.2006 року та № 95 від 04.04.2007 року до первинного кредитного договору були внесені зміни щодо порядку сплати відсотків за користування кредитом (а.с.56-58, 60). Згідно договору про внесення змін № 295 від 18.12.2006 року до первісного кредитного договору були внесені зміни щодо порядку повернення кредиту та порядку сплати відсотків (а.с. 59). Факт надання позивачем ТОВ СП “Южний” кредиту в розмірі 1999999,75 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 25.02.2005 року, № від 04.03.2005 року, №№ 3, 4 від 14.03.2005 року, № 5 від 21.03.2005 року, № 6 від 28.03.2005 року, № 7 від 29.03.2007 року, № 53 від 22.03.2005 року та № 8 від 12.04.2005 року (а.с. 61-63). В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту, між позивачем та відповідачем по справі були укладений договір забезпечення. 02.03.2005 року був укладений іпотечний договір № 41/5, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно у вигляді: комплексу, який складається з будівлі їдальні А-1, &frac12; ч з/бет. блоки, &frac12; ч шлакоблок, загальна площа 1441,2 кв.м, сміттєзбірник Б, цегла; душ В, з/бет.; вбиральня Г, з/бет., що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Шкільна, будинок № 23-А, вартістю 2401904 грн. (а.с. 65-67). Договором про внесення змін № 1 від 03.03.2005 року до іпотечного договору № 41/5 від 22.03.2005 року зазначено, що іпотекою забезпечені кредитні зобов'язання на суму 1500000 грн. (а.с. 68). Договором про внесення змін № 2 від 03.03.2005 року до іпотечного договору № 41/5 від 22.03.2005 року зазначено, що іпотекою забезпечені кредитні зобов'язання на суму 2000000 грн. (а.с. 69). Предметом договору іпотеки (п. 1.1) є зобов'язання відповідача забезпечити вимоги позивача, що випливають з кредитного договору № 12/2 від 25.02.2005 року з наступними змінами, а саме: в частині повернення кредиту в сумі 2000000 грн., наданого зі строком погашення 21.02.2008 року; в частині сплати процентів за користування кредитними ресурсами відповідно до п. 3.2 кредитного договору; в частині сплати пені та штрафних санкцій відповідно до п. 5.3 кредитного договору. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також відсотків за користування кредитом, ТОВ СП “Южний” повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу по кредиту та/або відсотків за кожен день прострочення (а.с. 54). Вказана пеня сплачується додатково до процентів та штрафних санкцій, нарахованих за користування простроченими до повернення сумами, та нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язань ТОВ СП “Южним”. Судом, встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а ТОВ СП “Южний” свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконало. Оскільки, ТОВ СП “Южнйи” взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, тому позивач набув право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 15.10.2007 року заборгованість ТОВ СП “Южний” по поверненню кредиту склала 2072489,76 грн, з яких 1999999,75 грн.- заборгованість за кредитом, 71726,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (при відсотковій ставці в розмірі 17% річних), 763,99 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Позивачем була виконана процедура одержання згоди на звернення стягнення на заставлене майно, встановлена п. 5.2.1 іпотечного договору № 41/5 від 02.03.2005 року та відповідачу був вручений Акт звернення стягнення на заставлене майно (а.с. 70). Факт отримання акту підтверджується підписом відповідача на повідомленні-розписці про вручення відправлення спецзв'язку (а.с. 71). Зазначений акт з боку відповідача не підписаний, жодних пропозицій щодо погашення існуючої заборгованості від нього не надходило. Таким чином, у зв'язку з невиконанням основним боржником ТОВ СП “Южним” за кредитним договором та відповідачем по справі взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, позивач набув права звернення стягнення на заставлене нерухоме майно. Суд, оцінюючі досліджені докази у їх сукупності приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин у позивача виникло право задовольнити із вартості предмета застави свої вимоги щодо повернення сум наданого кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за прострочення кредиту. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені у справі докази, пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що при укладанні кредитних договорів позивач в повному обсягу виконав взяті на себе зобов'язання, надавши третім особам кредити, проте ні треті особи, ні відповідач, який взяв на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у випадку невиконання третіми особами умов кредитних договорів, шляхом укладання договорів застави майна та іпотечних договорів. Відповідач та треті особи по справі від виконання взятих на себе зобов'язань ухиляються, кредитні кошти, не повертають, відсотки за їх користування не сплачують, своїми діями завдають значних матеріальних збитків позивачу, а тому суд вважає за необхідне задовольнити законні вимоги позивача щодо повернення наданих кредитів шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яким були забезпечені кредитні зобов'язання. Оскільки рішення постановлюється на користь позивача, то з відповідача підлягають стягненню також судові витрати: судовий збір в розмірі 3400 грн. та витрати пов'язані з розглядом цивільної справи (витрати на інформаційно-технічне забезпечення) у сумі 60 грн. згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 572, 589, 590, 592 ЦК України, ст. 39 Закону України “Про іпотеку”, ст. ст. 19, 20, 21 Закону “Про заставу”, ст. 25 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” і

Outcome: approved