Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

У грудні 2007 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути із відповідача на його користь суму у розмірі 85095,81 грн., посилаючись на те, що 14.02.2006 року Печерським районним судом м. Києва по справі №2-25-1/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] було постановлено рішення, яким частково задоволено вимоги позивача, а саме, стягнуто з відповідача на користь позивача суму у розмірі 294115,96 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 20.03.2006 року. 21.04.2006 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи № 2-25-1/06. Також зазначав, що постановами від 06.05.2006 року Державним виконавцем Державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-25-1 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 294115,96 грн. При цьому вказував, що станом на день подання позовної заяви відповідач суму боргу не сплатив, а під впливом інфляції сума присудженого до стягнення боргу зросла. Як на правову підставу для задоволення позову [PERSON] посилається на ст.ст. 624, 625 ЦК України. В ході розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, та в останній редакції просить стягнути із відповідача на користь позивача суму штрафних санкцій та інфляційних нарахувань у розмірі 132980,70 грн. та судові витрати по оплаті судового збору - 1329.81 грн., витрат на ІТЗ - 30 грн., за надану правову допомогу - 10000 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав та просить в його задоволенні відмовити посилаючись на його безпідставність. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2006 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від прострочення суми боргу, позов задоволено частково, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] сума боргу за договорами позики з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 269285 грн., 3% річних за договорами позики у розмірі 21070,66 грн. Судом встановлено, що до цього час сума яка стягнута із відповідача на підставі вище вказаного рішення суду позивачу не відшкодована, тобто, правовідносини які виникли між сторонами по справі ще не закінчились та продовжують існувати. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також судом встановлено, що станом на 15.04.2008 року загальний розмір суми інфляції та штрафних санкцій які виросли в наслідок прострочення виконання грошових зобов'язань, заборгованість за якими була стягнута на підставі зазначеного рішення суду, складає 132980,70 грн. Отже враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та є такими що підлягають задоволенню. В порядку передбаченим ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1359,81 грн. Сума витрат за надану правову допомогу в розмірі 10000 грн. судом не може бути задоволена, оскільки із квитанції яка надана на підтвердження здійснення цих платежів не вбачається, що вказана сума була сплачена позивачем в зв'язку із наданням йому правової допомоги Дмитрієвим В.В.

Outcome: approved