Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання трудового договору, мотивуючи свої вимоги тим, що у серпні 2007 року Великолепетиським центром зайнятості була направлена на роботу [PERSON]. 09.08.2007 року він уклав з нею трудовий договір про прийняття на її роботу у якості продавця у належний йому магазин. Трудовий договір було складено на підставі ст.ст. 21,23,24-1 КЗпП України та згідно зі ст. 24-1 КЗпП України був зареєстрований у державній службі зайнятості. Згідно укладеного договору вона повинна була виконувати певні трудові обов'язки. Однак починаючи з 12.10.2007 року [PERSON]. скоїла прогули чим порушила умови договору. До теперішнього часу вона не виходить на роботу. Позивач тричі складав акти про відсутність на роботі [PERSON]. від 12,13,14, жовтня 2007 року. 15 жовтня 2007 року видав наказ про її звільнення за прогули, так як згідно ст. 40 п 4 КЗпП України у нього є підстави звільнити її з роботи, тобто розірвати з [PERSON]. трудовий договір. Трудова книжка знаходиться у [PERSON]. тому, він не може внести в неї запис про її звільнення. Крім того на підставі запису у трудовій книжці, державна служба зайнятості повинна зареєструвати [PERSON]. як безробітну. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. 40 КЗпП України позивач просить суд винести рішення про розірвання трудового договору від 09.08.2007 року між фізичної особою - підприємцем [PERSON]та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON]. позов підтримала та пояснила, що дійсно 09.08.2007 року відповідачка працювала продавцем в магазин «Олімп». З 12 по 14 жовтня 2007 року на робочому місці не з'являлась. Їй неодноразово телефонували до дому щоб дізнатися, що трапилось, але вона на телефонні дзвінки не відповідала про причини не повідомила. Відповідач [PERSON]. позов визнала і згодна на розірвання трудового договору на підставі ст. 40 КЗпП України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дійсно 09.08.2007 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON]та [PERSON] був укладений трудовий договір та підписаний власноручно сторонами. Згідно договору відповідачка повинна здійснювати торгівлю продовольчими товарами в магазині «Олімп» який належить позивачу. Трудовий договір був зареєстрований у Великолепетиському районному центрі зайнятості з дотриманням вимог ст. 24-1 КЗпП України та відповідно до «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою», затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260. Згідно договору [PERSON]. виконує роботу з 8 00 год. до 12 00 год. кожного дня крім, вихідних суботи та неділі. З 12 жовтня по 14 жовтня 2007 року відповідачка на роботу не з'явилась, що підтверджується табелем виходу на роботу робітників фізична особа-підприємець [PERSON]. за жовтень 2007 року та актом від 13.10.2007 року. Документів підтверджуючих причини прогулів не надавала. Відповідно до п. з ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний з ініціативи власника у випадку прогулу без поважних причин. Відповідачка позов визнала і згодна на розірвання трудового договору, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до п. 6 «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа (підприємець) робиться запис про підстави його припинення з посиланням на ст. КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала договір. Запис про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі - підприємцю внести до трудової книжки працівника запис про прийняття чи звільнення його з роботи. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов фізичної особи - підприємця [PERSON]. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 16 грн. На підставі ст.ст. 40 КЗпП України та «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260,

Outcome: approved