overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивач у лютому 2008 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 2650 грн. У позовній заяві зазначив, що 29.10.2005 року при перевірці будинку відповідача було встановлено безобліковне користування електроенергією шляхом відводу фазного дроту до електролічильника та підключення його до будинкової проводки. Згідно з методикою розрахунку розміру відшкодування збитків у зв'язку з порушенням ПКЕЕ розмір збитків склав 2650 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки 2550 грн з урахуванням проведеного [PERSON]. платежу після пред'явлення позову у розмірі 100 грн та судові витрати. Пояснив, що відповідачка була присутньою на засіданні комісії та знала, що їй було нараховано збитки у розмірі 4131,50 грн. Протягом 2005-2007 років відповідачкою сплачено 1581,50 грн. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 29.10.2005 року при перевірці будинку відповідача працівниками РЕМ було виявлено безобліковне користування електроенергією шляхом відводу фазного дроту до електролічильника та підключення його до будинкової проводки та складено акт (а.с. 6), сума збитків, що нарахована техніком РЕМ, у відповідності до Методики, затвердженої НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562, склала 4131,50 грн (а.с. 5). Вказаний акт відповідачем оскаржено не було, частково, у сумі 1581,50 грн погашено розмір нарахованих збитків (а.с. 13, 15-18). У відповідності до п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією та ін. Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Суд приходить до висновку, що відповідач користувався електричною енергією, яка не обліковувалася прибором обліку та не сплачувалася, складений у 2005 році за даним фактом акт про порушення правил користування електричною енергією відповідачем не оскаржений, тому суд вважає, що відповідач дійсно порушив встановлені законом правила користування електричною енергією. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивач у лютому 2008 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 2530,28 грн. У позовній заяві зазначив, що 06.11.2005 року при перевірці будинку відповідача було встановлено безобліковне користування електроенергією шляхом порушення проводки фазного дроту до електролічильника. Згідно з методикою розрахунку розміру відшкодування збитків у зв'язку з порушенням ПКЕЕ розмір збитків склав 2530,28 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 06.11.2005 року при перевірці будинку відповідача працівниками РЕМ було виявлено безобліковне користування електроенергією шляхом порушення проводки фазного дроту до електролічильника та складено акт (а.с. 5), сума збитків, що нарахована техніком РЕМ, у відповідності до Методики, затвердженої НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562, склала 4608,28 грн (а.с. 5). Вказаний акт відповідачем оскаржено не було, частково, у сумі 2078,00 грн, розмір нарахованих збитків погашено (а.с. 12). У відповідності до п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією та ін. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Суд приходить до висновку, що відповідач користувався електричною енергією, яка не обліковувалася прибором обліку та не сплачувалася, складений у 2005 році за даним фактом акт про порушення правил користування електричною енергією відповідачем не оскаржений. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивач у лютому 2008 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 2650 грн. У позовній заяві зазначив, що 29.10.2005 року при перевірці будинку відповідача було встановлено безобліковне користування електроенергією шляхом відводу фазного дроту до електролічильника та підключення його до будинкової проводки. Згідно з методикою розрахунку розміру відшкодування збитків у зв'язку з порушенням ПКЕЕ розмір збитків склав 2650 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки 2550 грн з урахуванням проведеного [PERSON] платежу після пред'явлення позову у розмірі 100 грн та судові витрати. Пояснив, що відповідачка була присутньою на засіданні комісії та знала, що їй було нараховано збитки у розмірі 4131,50 грн. Протягом 2005-2007 років відповідачкою сплачено 1581,50 грн. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 29.10.2005 року при перевірці будинку відповідача працівниками РЕМ було виявлено безобліковне користування електроенергією шляхом відводу фазного дроту до електролічильника та підключення його до будинкової проводки та складено акт (а.с. 6), сума збитків, що нарахована техніком РЕМ, у відповідності до Методики, затвердженої НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562, склала 4131,50 грн (а.с. 5). Вказаний акт відповідачем оскаржено не було, частково, у сумі 1581,50 грн погашено розмір нарахованих збитків (а.с. 13, 15-18). У відповідності до п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією та ін. Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Суд приходить до висновку, що відповідач користувався електричною енергією, яка не обліковувалася прибором обліку та не сплачувалася, складений у 2005 році за даним фактом акт про порушення правил користування електричною енергією відповідачем не оскаржений, тому суд вважає, що відповідач дійсно порушив встановлені законом правила користування електричною енергією. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати її шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 грудня 1985 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON]та [PERSON]. Протягом останнього часу у них постійно виникають сварки. Крім того відповідач не займається вихованням родини та не забезпечує її матеріально. У теперішній час відповідач почав зловживати спиртними напоями, після чого погрожує їй та її доньки, яку доводить до сліз. Примирення між ними не можливо, оскільки шлюб носить формальний характер та відновити родину неможливо. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщений належним чином, від нього до суду надійшла заява, у якій він зазначає що позов визнає, просить суд розірвати його шлюб з позивачкою, також він просить розглянути справу за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, свідків, суд вважає, що вимоги позивачки засновані на законі та повинні бути задоволені по наступних підставах: Згідно ст. 112 СК України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя та збереження браку буде суперечити інтересам одного з них, або інтересам їх дітей, маючих суттєве значення. При цьому судом встановлено, що шлюб сторони зареєстрували 07 грудня 1985 року, актовий запис № 460, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Згідно з копією свідоцтва про народження, позивачка та відповідач від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] народження та [PERSON] [INFO] народження (а.с. 6-7). Суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась, шлюб існує формально, сторони не ведуть сумісного господарства, відновити родину неможливо. Подальше життя подружжя та збереження родини буде суперечити як інтересам подружжя, так і інтересам їх дітей. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні поясненнями позивачки, заявою відповідача та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, поклавши розходи при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу на відповідача. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

[PERSON]звернувся до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд : - Розірвати шлюб, укладений між ним і [PERSON] “30” квітня 1993 року у Виконавчому комітету Алупкінської міської ради, за актовим записом № 16. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, оскільки сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Відповідачка [PERSON]позов визнала повністю. Суд у попередньому судовому засіданні, з'ясувавши, чи не порушує визнання позову прав, свобод, інтересів інших осіб, чи не суперечить таке закону, встановивши наявність законних підстав для задоволення позову, дійшов висновку про таке. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і [PERSON], укладений “30” квітня 1993 року у Виконавчому комітеті Алупкінської міської ради, за актовим записом № 16. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують тощо. Відповідачка позов визнала, просила суд розірвати шлюб. Правовими підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є норми ст. 112 СК України. Ними визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даних про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, немає. Таким чином, встановивши, що існують законні підстави для задоволення позову, суд дійшов висновку про його задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Прокурор Сімферопольського району АР Крим у інтересах фінансового управління Сімферопольської районної державної адміністрації в АР Крим звернувся з позовом до [PERSON], за участю третьої особи -Сімферопольського територіального медичного об'єднання про стягнення витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] не відшкодував державі кошти, які були витрачені на лікування [PERSON]., у зв'язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень, у розмірі - 895,28 грн. В судовому засіданні прокурор, який дії у інтересах держави в особі фінансового управління Сімферопольської районної державної адміністрації, свої вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, представив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення прокурора, що підтримав заявлені вимоги, відповідача, який позов визнав, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2007 року постановою Сімферопольського районного суду АР Крим, [PERSON]. було звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ст.128 КК України, за необережне спричинення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON]., а кримінальна справа -закрита провадженням (а.с.3). [PERSON], у зв'язку з отриманими травмами, знаходився на лікуванні у відділенні травматології Центральної республіканської клінічної лікарні Сімферопольського районного територіального медичного об'єднання, де середня вартість одного ліжко дня -склала 47,12 грн., а усього загальна вартість витрат на лікування -895,28 грн. (19 к\днів x 47,12 грн.=895,28 грн.), що підтверджується розрахунком Сімферопольського районного ТМО (а.с.4). Однак, [PERSON]., кошти, витрачені державою на лікування [PERSON]. - не відшкодував. Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь держави слід також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. На підставі ст.ст.1190,1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Прокурор Сімферопольського району АР Крим у інтересах фінансового управління Сімферопольської районної державної адміністрації в АР Крим звернувся з позовом до [PERSON], за участю третьої особи -Сімферопольського територіального медичного об'єднання про стягнення витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] не відшкодував державі кошти, які були витрачені на лікування [PERSON]., у зв'язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень, у розмірі - 1187,90 грн. В судовому засіданні прокурор, який дії у інтересах держави в особі фінансового управління Сімферопольської районної державної адміністрації, свої вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, представив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення прокурора, що підтримав заявлені вимоги, відповідача, який позов визнав, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 08.05.2007р[PERSON] було визнано винним у спричиненні [PERSON]. тілесних ушкоджень, і призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.104,75 КК України звільненого від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 роки (а.с.3-4). [PERSON]., у зв'язку з отриманими травмами, один день знаходився на лікуванні у реанімаційному відділенні Центральної республіканської клінічної лікарні Сімферопольського районного територіального медичного об'єднання, на що було витрачено -591,90 грн., та 16 днів у відділенні травматології Центральної республіканської клінічної лікарні Сімферопольського районного територіального медичного об'єднання, де середня вартість одного ліжко дня -склала 37,25 грн. (16 днів x 37,25 грн.= 596,00 грн.), а усього загальна вартість витрат на лікування склала - 1187,90 грн., що підтверджується розрахунком Сімферопольського районного ТМО (а.с.5). Однак, [PERSON], кошти, витрачені державою на лікування [PERSON]. - не відшкодував. Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь держави слід також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. На підставі ст.ст.1190,1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в зв'язку з продовженням навчання дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та стягнути з відповідача аліменти в її користь в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно до закінчення сином [PERSON]- [INFO] р.н. навчання, тобто до 05.07.2009 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак про місце та час слухання справи був повідомлений заказною кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомив. А тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України /постановляє заочне рішення/. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 1989 року по 23.10.1990 року, який розірваний в судовому порядку. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] року народження , який проживає з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 04.06.1990 року відповідач сплачував позивачці аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку / а.с.9-11/. 29.01.2008 року син [PERSON] досяг повноліття. 01.09.2007 року син сторін по справі- [PERSON] поступив на навчання в Івано-Франківський коледж фізичного виховання на денне відділення, зарахований на 1 курс з терміном навчання по 05.07.2009 року, про що стверджує довідка № 546 від 14.09. 2007 року / а.с.13/. В даний час позивачка по справі не працює, підсобного господарства не веде. Позивачка по справі знаходиться у важкому матеріальному становищі, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов складений депутатом Пнівської сільської ради / а.с.14/. Відповідач по справі має постійне місце праці та стабільний заробіток, що стверджується довідкою НГВУ "Надвірнанафтогаз" № 7-27 від 28.02.2008 року, а тому на думку суду, може сплачувати аліменти у зв'язку з навчанням його сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення останнім навчання, тобто до 05.07.2009 року. А тому суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст.198,199,200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою не підтримуються з початку лютого 2008 року через сварки, непорозуміння та різні погляди на життя. Позивач у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, позов визнала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав задовольняє позов. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 22 вересня 2007 року перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, актовий запис №646. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з початку лютого 2008 року через сварки, непорозуміння та різні погляди на життя. Подальше збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам сторін, тому, відповідно до ст. ст. 104, 105 СК України шлюб необхідно розірвати. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

ВАТ „Укртелеком” у особі його структурного підрозділу ЦЕС № 7 звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка, яка користується послугами ВАТ „Укртелеком” і має окремий телефонний зв'язок за № 5-48-31, в порушення умов договору не сплачує заборгованість по абонплаті, у зв'язку з чим за період з серпня 2006року по серпень 2007року включно має заборгованість у розмірі 274грн.21 коп., на стягненні якої на свою користь наполягає. Також просить стягнути судові витрати у розмірі 81 гривня. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у відповідності до наведеного. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, згідна сплачувати заборгованість із своєї пенсії. Пояснила, що заборгованість виникла у зв'язку із збігом тяжких обставин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 06.10.1997року між відповідачкою та позивачем був укладений договір про надання послуг зв'язку (а.с.12-13). Відповідно до розділу 4 вказаного Договіру відповідачка повинна щомісячно сплачувати послуги зв'язку. Але остання своїх обов'язків не виконала. Згідно до наданого розрахунку за період з 01.08.2006року по 01.09.2007року має заборгованість по сплаті у розмірі 274 грн.21 коп. (а.с.4-6). Таким чином, відповідачка порушила вимоги ст.526 ЦК України, яка передбачає загальні умови виконання зобов'язання. За таких обставин суд прийшов до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості із відповідачки на користь позивача. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved