Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-14 00:00:00

ВАТ “ Облтеплокомуненерго” звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, вказуючи на те, що відповідачка, являючись мешканцем квартири [ADDRESS] м. Ічня отримуючи послуги по теплозабезпеченню, зобов'язана своєчасно вносити плату за них, але цього не робить, в результаті чого за період з грудня 2004 року по серпень 2007 року утворилася заборгованість в сумі 2544 гривні 63 копійки, яку і просить стягнути з відповідачки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримала і просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, і просила суд відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що надані послуги були неякісними, про що вона неодноразово попереджала позивача, а також ставила до відома останнього про її відмову від отримання послуг по теплозабезпеченню, до того ж її син - [PERSON] є також співвласником зазначеної квартири, але на даний час проходить строкову військову службу і вона вважає, що він також повинен нести витрати по наданню послуг. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водозабезпечення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим в установленому порядку тарифам. В ст. 68 ЖК України вказано, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги вноситься кожен місяць у строки, встановлені законодавством України. 10 травня 2000 року між [PERSON], як споживачем та ВАТ “Облтеплокомуненерго” як постачальником було укладено договір на надання послуг з опалення та водонагрівання ( а.с. 20-21). Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло за № 4162, виданого 18 грудня 2000 року, квартира [ADDRESS] в м. Ічня Чернігівської області належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України “Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом”. Отже, виходячи з норми цієї статті слід вважати, що кожному зі співвласників належить по Ѕ частині вказаної квартири. З таких підстав суд вважає, що оскільки [PERSON] являється співвласником тільки Ѕ частини квартири, то і повинна нести витрати по теплозабезпеченню тільки за Ѕ частину загальної площі опалення квартири. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] мається заборгованість за теплову енергію перед позивачем за період з 01.12.2004 року по 31.07.2007 року і вона становить 2508 гривень 68 копійок, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні довідкою (а.с 35). Ѕ частина цієї суми складає (2508.68 /2) 1294 гривні 50 копійок, яку і слід стягнути з відповідачки [PERSON], одночасно стягнувши 25 гривень 50 копійок в рахунок повернення державного мита та 15 гривень в рахунок витрат на інформаційно - технічне забезпечення роботи суду. Що стосується твердження відповідачки про її звернення до позивача з приводу надання неякісних послуг по теплозабезпеченню та прохання відмови від отримання таких послуг, які підтверджуються окрім усних пояснень позивачки і письмовими документами справи, зокрема рішенням про надання дозволу на відключення будинку за № 4 по вулиці Космонавтів від централізованого теплопостачання (а.с 13), копією заяв жителів зазначеного будинку з проханням проведення перерахунку в зв”язку з наданням неякісних послуг (а.с. 15, 23), то цих доводів суд не бере до уваги, оскільки, відповідачка отримувала послуги по теплопостачанню від загально будинкової мережі теплозабезпечення в період нарахування наданих послуг не відключалася, тому і зобов'язана їх оплатити.

Outcome: partial