overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Прокурор Гусятинського району в інтересах держави в особі Гусятинської державної податкової інспекції звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 370 грн. 50 коп. несплаченого податку з власників транспортних засобів, посилаючись на те, що відповідачу на праві приватної власності належить трактор марки ЮМЗ-6, реєстраційний №[NUMBER], який інспекцією державного технічного нагляду Тернопільської обласної державної адміністрації по Гусятинському району за ним зареєстрований зі встановленням на облік. Проте податок з власників транспортних засобів за 2005-2007 роки [PERSON] не сплачено, внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив слідуючі факти. Згідно довідки №26/6 інспекції державного технічного нагляду Тернопільської обласної державної адміністрації по Гусятинському району від 29.01.2008 року [PERSON] будучи власником трактора марки ЮМЗ-6, з об»ємом двигуна 4940, реєстраційний №[NUMBER], смт.Гусятин, даний трактор не представив на технічний огляд та сплату податку з власників транспортних засобів за 2005-2007 роки. Згідно ст.5 ЗУ «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» даний податок сплачується фізичними особами перед реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно, або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Із розрахунку Гусятинської ДПІ податок з власників транспортних засобів за 2005-2007 роки [PERSON]не сплачено в розмірі 370,50 грн. В даному випадку відповідач, будучи власником трактора, даний трактор не представивши на технічний огляд, не сплатив за 2005-2007 роки податок з власників транспортних засобів, що сплачується перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно, або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд, а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити та стягнути з відповідача 370,50 грн. заборгованості по податку з власників транспортних засобів. Однак, враховуючи те, що відповідач сплатив 06.03.2008 року вказану заборгованість в сумі, яка вимагалася, а також судовий збір й витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та, враховуючи, що прокурор не відмовився від позову, позов слід задовольнити, але до примусового виконання не звертати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON]. В відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що з відповідачкою по справі [PERSON] уклали шлюб 12.10.2000 року, який зареєстрований відділом РАГС Шумського райуправління юстиції, а/з №32. Від спільного шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З початку подружнього життя у сторін складалися добрі відносини.Але згодом стосунки почали погіршуватись, виникали непорозуміння, сварки, що виникали з боку відповідачки. Подружніх стосунків подружжя не підтримує, сім»я носить чисто формальний характер.Просить позовні вимоги задоволити. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечила і згідна на розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено: 1. Сторони одружились 12.10.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER], зареєстрований відділом РАГСу Шумського райуправління юстиції Тернопільської області, а/з №32. 2. Від спільного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], видане відділом РАГСу Шумського рай управління юстиції Тернопільської області 11 липня 2003 року; дочка [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], видане відділом РАГС Шумського райуправління юстиції 15 березня 2002 року. 3. Сторони подружніх стосунків не підтримують. У відповідності до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, на примирення не погоджуються, шлюб носить чисто формальний характер, а тому суд вважає за необхідним розірвати шлюб між сторонами та стягнути із позивача один неоподаткований мінімум доходів громадян державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити той факт, що диплом з відзнакою, серії [NUMBER] виданий Бучацьким радгоспом-технікумом 01.03.1971 року реєстраційний номер 115/71 на [PERSON] дійсно належить [PERSON]/ дівоче [PERSON]. В попередньому судовому засіданні заявник повністю підтримала вимоги заяви і пояснила, що вона народилася [INFO]. Дівоче прізвище було [PERSON] згідно запису Акта громадянського стану про народження №187 04 січня 1948 року по Білобожницькому райбюро ЗАГС Тернопільської області. У свідоцтві про одруження, виданого 17.07.1978 року дівоче прізвище записано як [PERSON]. З 1967 по 1971 роки заявник навчалася в Бучацькому радгоспі-технікумі і отримала диплом з відзнакою, серії №[NUMBER], виданого в м.Бучач 01.03.1971 року, реєстраційний номер 115/71. В дипломі прізвище заявника помилково було записано як [PERSON]. Цей запис є невірним. При виході на пенсію заявник не звернула на це уваги. А в даний час виплачують гроші за стаж з січня цього року, заявник звернулася в пенсійний фонд, але їй роки навчання не зарахували в стаж, бо невірно вказано прізвище. Диплом не сходиться із свідоцтвом про її народження і свідоцтвом про шлюб, в яких правильно сказано прізвище її дівоче як [PERSON]. В даний час виправити прізвище в дипломі неможливо, бо такої юридичної особи як Бучацький радгосп-технікум не існує. Заявник навчалася 37 років назад ще за СРСР, а це є інша держава, інша печатка була. Тому змушена звернутися до суду про встановлення даного юридичного факту для неї, який їй необхідно щоб зарахували навчання в технікумі до стажу роботи і отримати доплату до пенсії. Просить позовні вимоги задоволити. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, покази свідків, оцінивши докази, вважає, що заява підлягає до задоволення із слідуючих підстав: Заявник [PERSON] народилася [INFO] в с.Звиняч Білобожницького району Тернопільської області, про що 30 травня 1956 року було видано свідоцтво про народження, серії [NUMBER]. Згідно довідки, видана Стіжоцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області гр.[PERSON] про те, що: диплом з відзнакою [NUMBER] видане на ім»я [PERSON]; свідоцтво про народження [NUMBER] видане на ім»я [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу видане на ім»я [PERSON].Це є дійсно одна і та ж особа. Свідки: [PERSON] та [PERSON], жителі с.Стіжок Шумського району підтвердили той факт, що дійсно заявник [PERSON], [PERSON], [PERSON] являється однією і тією ж особою. У відповідності до ст.256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім”я, по батькові, час народження якої , що зазначені в документі, не збігаються з ім”ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За вказаних обставин суд вважає за доцільне встановити той факт, що диплом з відзнакою, серії [NUMBER] виданий Бучацьким радгоспом-технікумом 01.03.1971 року, реэстраційний номер 115/71 на [PERSON] дійсно належить заявнику [PERSON]/[PERSON]/ . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду із зазначеними вимогами, які в судовому засіданні уточнив та остаточно просив визнати за ним право власності на кв[ADDRESS], посилаючись на те, що 28.02.2003 р. між ним та відповідачем було укладено договір про інвестування у житлове будівництво, за умовами якого відповідач зобов'язаний передати у його власність кв[ADDRESS], жилою площею 64,42 кв.м., загальною площею 127,02 кв.м., з проектним оздобленням і комплектацією. Він належним чином виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті квартири, будинок введений в експлуатацію, при цьому акт прийому-передачі квартири та свідоцтво про право власності на квартиру відповідач не надає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримав вимоги [PERSON]., посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача АТХК “Київміськбуд” Мамаєва В.В. не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON]. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України “Про інвестиційну діяльність”. Статтею 9 Закону України “Про інвестиційну діяльність” визначено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2003 р. між АТХК “Київміськбуд” (замовник), з одного боку, та [PERSON]. (інвестор), з другого боку, було укладено договір №28-7/12 інвестування у житлове будівництво, за яким замовник в рахунок інвестування взяв на себе зобов'язання передати у власність інвестора кв[ADDRESS], жилою площею 64,42 кв.м., загальною площею 127,02 кв.м., з проектним оздобленням і комплектацією (п.1.2 договору). Відповідно до п.3.2 договору замовник передає квартиру інвестору у разі повної її оплати останнім і введення будинку в експлуатацію. Пунктом 4.1 договору від 28.02.2003 р. визначений порядок оплати квартири, а саме: в рахунок оплати Генеральна прокуратура України передає замовнику [ADDRESS]загальною площею 84,35 кв.м.; різницю між площами квартир у 42,67 кв.м. на суму 134276 грн. інвестор оплачує протягом десяти банківських днів після підписання договору. В судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS]введений в експлуатацію; відповідно до акту №1/128 від 13.03.2003 р. та квитанції №194 від 6.03.2003 р. інвестор сплатив визначені договором грошові кошти. При таких обставинах позивач набув у встановлений законом спосіб право власності на кв[ADDRESS]. Нормою ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. При таких обставинах звернення до суду позивача за захистом своїх прав суд знаходить обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту економіки та фінансів Кіровоградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Вказала, що[INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по[ADDRESS]. Все своє майно спадкодавиця заповідала їй. Однак, свідоцтво про право на спадщину вона не отримувала, оскільки своєчасно не звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори. При цьому, вважає, що має право претендувати на спадкове майно як така, що фактично прийняла спадщину, оскільки з 1992 року і по теперішній час постійно проживає у спадковому будинку. Просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у судовому засідання вимоги визнав. З урахуванням думки сторін та факту визнання представником відповідача позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, оскільки розпочалися та закінчилися до 1 січня 2004 року. Судом встановлено, що згідно довідки ОКП “КООБТІ” від 22.11.2007 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] від 25 року.[INFO] року [PERSON] помер. Померла була матір”ю позивача. У судовому засіданні також з”ясовано, що позивач з 25.09.1992 року і по теперішній час проживає у спадковому будинку, що свідчить про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на момент смерті проживала разом зі спадкодавицею. Статтею 549 ЦК України ( редакція 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що на момент смерті позивач постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету № 18 від 15.11.2007 року за № 716. До нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини протягом строку, встановленого Законом, позивач не звертався. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що право власності на будинок набуте на законних підставах і визнає за ним право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до Кіровоградської міської ради, обґрунтувавши його тим, що вона вступає в спадщину на майно своїх батьків, а саме на квартиру, що розташована в [ADDRESS], в 1993 році дана вулиця називалась вул. К. Лібкнехта, 28.01.2008 року вона звернулася до Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори з вимогою оформити спадщину на вище зазначену квартиру, проте в задоволенні цього їй було відмовлено, свою відмову нотаріус мотивувала тим, що у свідоцтві про право власності на житло не визначено розмір часток на квартиру, 26.04.1993 року було отримано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що Кіровоградська міська рада народних депутатів посвідчує, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності гр. [PERSON]та[PERSON], та зазначена квартира приватизована згідно з ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду», здійснити розподіл часток в спільній сумісній власності по зазначеній квартирі на підставі договору про розподіл часток не представляється можливим , так як [INFO] року померла її мати, а [INFO]року помер її батько, просить визначити, що [PERSON], померлій [INFO]року та [PERSON], померлому [INFO]року належало по Ѕ частині квартири [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому суперечить цивільному законодавству визначати за померлими частки у свідоцтві про право власності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1993 року №2773, виданого Кіровоградською міською радою Народних депутатів, зареєстрованого МП “ Гарантія “ власниками квартири [ADDRESS]являються [PERSON] та [PERSON]на підставі Закону України “ Про приватизацію державного житлового фонду” ( а.с. 7 )., загальна площа квартири становить 50,95 кв.м., однак в ньому не визначені частки власників. Як вбачається з копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO]року народження являються [PERSON] та [PERSON]( а.с. 6). Згідно копій свідоцтв про смерть [PERSON]померла [INFO] року, а [PERSON] [INFO] року. Відповідно до ст. 370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За наведених обставин суд вважає, що вимоги[PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між власниками спірної квартири угоди про встановлення порядку користування та домовленості про встановлення часток не було, тому суд вважає, що власники володіли квартирою [ADDRESS] в рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду , мотивуючи це тим , що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]народження , а тому з нього слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з”явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши документи справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 листопада 2005 року. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]народження , який проживає з позивачкою. В даний час відносини між сторонами ускладнились і вони перестали спільно проживати , відповідач проживає окремо від дитини і добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина . Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до повноліття сина, та судовий збір в розмірі 51 гривня. Вказані правовідносини регулюються ст. ст.180,182,183 ,191 Сімейного кодексу України . На підставі ст. ст.180,182,183 ,191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO]народження, уродженка м. Ізмаіл Одеської області, безвісно відсутньою з 21 листопада 2003 року. В судовому засіданні заявник заявлену вимогу підтримав, суду пояснив, що 4 вересня 1999 року уклав шлюб з [PERSON] від шлюбу мають дочку [PERSON][INFO]народження. Шлюб з [PERSON] розірвано 15 липня 2004 року. З жовтня 2003 року [PERSON] вибула з постійного місця проживання в [ADDRESS], в невідомому напрямку і до цього часу звістки про її місце перебування не має. 21 листопада 2003 року [PERSON] була оголошена в розшук Олександрівським районним відділом УМВС України в Кіровоградській області. На протязі 4 років про [PERSON] немає ніяких відомостей. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно в інтересах дочки [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 37 ч. 1 ст. 46 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в разі встановлення безвісної відсутності годувальника дитини його діти мають право на отримання державної допомоги (пенсії). Враховуючи викладене заявник вимушений звернутись до суду за захистом прав неповнолітньої дочки. Заявник заявлені вимоги підтримав. Представники зацікавлених осіб, а саме: органу опіки та піклування, управління праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації, управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі, заявлену вимогу визнали. Заслухавши заявника, його представників зацікавлених осіб, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне заявлену вимогу задовольнити з наступних підстав. У відповідності зі ст. 43 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У відповідності зі ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме. У відповідності зі ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб , яких суд сам визнає за потрібне допитати і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що заявник та [PERSON] уклали шлюб 4 вересня 1999 року (а.с.5), [INFO]у заявника та [PERSON]. народилась дочка [PERSON]я (а.с. 5), 15 липня 2004 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4), 21 листопада 2003 року [PERSON] була оголошена в розшук Олександрівським районним відділом УМВС України в Кіровоградській області (а.с.6). Оскільки [PERSON] відсутня більше 4 років, місце перебування його невідоме, його син має право на одержання державної допомоги (пенсії) в разі встановлення безвісної відсутності годувальника, згідно ст. 37 ч. 1, ст. 46 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в разі встановлення безвісної відсутності годувальника дитини вимоги заявника законні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 05.07.1992 р. вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось. Виявилось, що у них різні характери та погляди на життя. Між ними постійно виникали непорозуміння, спільної мови вони не змогли найти. Такі стосунки привели до фактичного розпаду сім'ї і останні сім років вони не проживають разом. Відновити сім'ю вже неможливо. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Додатково пояснив, що вони з відповідачкою дійсно не проживають разом вже сім років, у нього фактично є інша сім'я. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд, з'ясувавши думку позивача, вважає можливим постановити заочне рішення відповідно до гл. 8 розд. 3 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, беручи до уваги те, що сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства вже сім років, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

15 листопада 2007 року [PERSON]звернулася до суду з цією позовною заявою до [PERSON]посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 12 грудня 1995 року в Комаргородській сільській раді, Томашпільського району, Вінницької області про що було видано свідоцтво серії І-АМ [NUMBER] та зроблено актовий запис № 24. У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]народження . Причиною розірвання шлюбу являється те, що вони не зійшлись характерами, сімейні стосунки зіпсувалися . Подальше спільне життя і збереження сім”ї неможливе, сім”я фактично розпалась, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. позовні вимоги підтримала, зіславшись на ті ж обставини, що і в позовній заяві, попросила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує протии їх задоволеня. Заслухавши пояснення позивачки, яка позов підтримала, відповідача, який позов визнав повністю, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї неможливе, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved