overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У них є неповнолітня дитина. В зв'язку з тим, що у них не має взаєморозуміння, просить суд розірвати їх шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву з визнанням позову та проханням розглядати справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у них є неповнолітня дитина. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, то, що вони шлюбних відносин не підтримують та обидва бажають розірвати шлюб, бере до уваги інші обставини життя подружжя та досліджені докази які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з [INFO] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]народження, яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутись до суду з приводу стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд стягнути з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO]народження, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від [INFO], виданого Гірницькою міською радою м.Селидове Донецької області (а.с.2) [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO]. Згідно свідоцтва про народження від 22.05.1990 року (а.с.3) [PERSON]народилась [INFO], її батьками зареєстровані [PERSON]та [PERSON]. Згідно довідки, наданої КП ЖЕК м.Гірник, (а.с.4 ) [PERSON] мешкає разом з матір”ю за адресою [ADDRESS] Згідно довідки №248-03 від 13.03.2008 року [PERSON] працює в ТОВ „ЦЗФ „Курахівська” і його середній заробіток складає 1495грн.29 коп. Згідно довідки УПФУ №918/03 від 13.03.2008 року [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1692 грн.62 коп. Згідно довідки №1-312 від 06.03.2008 року [PERSON] працює на шахті „Україна” і її середній заробіток складає 840 грн. 34 коп. Згідно зі ст.181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров”я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дочку, працює, отримує пенсію і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180,181,182,183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Макіївської міської Ради та просить суд визнати за ним право власності на гараж, розташований в існуючому гаражному масиві по вул. Бабушкіна в Центрально-Міському районі м. Макіївки. В позові вказано, що позивачу рішенням Виконкому Центрально-Міської районної Ради №339/2 від 28.08.1991 року було дозволено будівництво боксового гаражу, розміром 4,5 х 7,0 м. за адресою: [ADDRESS], з виділом земельної ділянки. Після будівництва гаражу, він звернувся до Макіївської міської Ради з питанням введення в експлуатацію закінченого будівництвом гаражу, але йому було відмовлено, оскільки збудований об'єкт розцінюється як самовільний в зв'язку з ненаданням технічної документації та йому було рекомендовано звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник Макіївської міської Ради позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що Виконавчим комітетом Центрально-Міської райради в м.Макіївки від 28.08.1991 року позивачу дозволено будівництво боксового гаражу у гаражному масиві по [ADDRESS] (а.с. 2). Згідно висновку, що мається у паспорті технічного стану гаражу, розробленого КП «ГрадАРпроєкт» у результаті візуального обстеження гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS], існуючий гаражний масив встановлено задовільний стан його конструкцій, які допускають нормальну технічну експлуатацію за умов проведення регулярного поточного ремонту. (а.с.3-9). Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до ст.. 376 ч.3 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що можливо за позивачем визнати право власності на спірне нежитлове приміщення - гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Макіївської міської Ради та просить суд визнати за ним право власності на гараж, розташований в існуючому гаражному масиві по [ADDRESS] В позові вказано, що позивачу рішенням Виконкому Центрально-Міської районної Ради №339/2 від 28.08.1991 року було дозволено будівництво боксового гаражу, розміром 4,5 х 7,0 м. за адресою: [ADDRESS], з виділом земельної ділянки. Після будівництва гаражу, він звернувся до Макіївської міської Ради з питанням введення в експлуатацію закінченого будівництвом гаражу, але йому було відмовлено, оскільки збудований об'єкт розцінюється як самовільний в зв'язку з ненаданням технічної документації та йому було рекомендовано звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник Макіївської міської Ради позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що Виконавчим комітетом Центрально-Міської райради в м.Макіївки від 28.08.1991 року позивачу дозволено будівництво боксового гаражу у гаражному масиві по [ADDRESS] (а.с. 2). Згідно висновку, що мається у паспорті технічного стану гаражу, розробленого КП «ГрадАРпроєкт» у результаті візуального обстеження гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS], існуючий гаражний масив встановлено задовільний стан його конструкцій, які допускають нормальну технічну експлуатацію за умов проведення регулярного поточного ремонту. (а.с.3-9). Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до ст.. 376 ч.3 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що можливо за позивачем визнати право власності на спірне нежитлове приміщення - гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Вказала, що 26 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого в них [INFO] народилася донька - [PERSON]. На даний час вона не працює, так як здійснює догляд за донькою. Чоловік матеріальної допомоги не надає, участі в вихованні дитини не приймає. Вказала, що її чоловік за станом здоров”я є фізично здоровим , працездатним і матеріальним забезпеченим, офіційно ніде не працює та перебуває на обліку у Золочівському РЦЗ. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги і просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на доньку [PERSON] в розмірі &frac14; частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення нею повноліття, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні відповідач змінені позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. Вказав, що згоден платити аліменти на доньку - [PERSON] щомісячно в розмірі &frac14; частини всіх видів доходів. Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження видно, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Із довідки № 488 від 24.03.2008 року , наданої Олександрівською сільською Радою Золочівського району Харківської області, видно, що [PERSON], [INFO] проживає зі своєю матір”ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач являється батьком дитини, що стверджується свідоцтвом про народження дитини, то згідно закону повинен утримувати її. У зв'язку з наведеним, з урахуванням вище зазначених обставин, які мають істотне значення по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] за своїм станом здоров'я та матеріальним станом має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки. Згідно ст. 79, 81 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що він не дає коштів на її утримання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та послалася на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 03.07.2001 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Ярчовецької сільської ради №370 від 20.03.2008 року Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь дітей [PERSON]та [PERSON], оскільки у відповідачів рішенням Зборівського районного суду від 14 вересня 2007 року відібрано малолітніх дітей, без позбавлення їх батьківських прав. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 23 жовтня 2007 року №675 дітям надано статус - діти позбавлені батьківського піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Відповідачі позову не визнали та просять повернути їм дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. У [PERSON] та [PERSON] рішенням Зборівського районного суду від 14 вересня 2007 року, відібрано малолітніх дітей [PERSON] - [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 23 жовтня 2007 року №675 дітям надано статус - діти, позбавлені батьківського піклування. Малолітнього [PERSON] направлено в Бережанську загальноосвітню школу-інтернет І-ІІІ ст. Малолітня [PERSON]перебуває у Тернопільському обласному комунальному спеціалізованому Будинку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей, посилаючись на те, що він не дає коштів на їх утримання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та послалася на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Сторони зареєстрували між собою шлюб 02 червня 1990 року. 04 грудня 2001 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON]- [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Вовчківської сільської ради №160 від 11.03.2008 року Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO], визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] та поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що її батько, [PERSON] мав на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку [ADDRESS]. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, про існування процесуальних строків не знала, а тому просить визнати причину пропуску поважною і поновити строк на звернення до суду. Представник позивача у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні, позов підтримує. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні, позов визнає, заперечень немає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]мав на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] [PERSON]помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку [ADDRESS]. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ст. 73 ЦПК України суд вважає поновити [PERSON] строк на звернення до суду, як такий що пропущений з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

28.02.2008 року позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON]. грошей по договору купівлі-продажу. Підтримуючи свої вимоги, суду пояснила, що 6 липня 2008 року вона погодилася на прохання [PERSON]. продати їй мобільний телефон на суму 418 грн., на що відповідачка зобов'язалася повернути борг до 06 серпня 2008р., про що написала розписку. У встановлений строк відповідачка борг в сумі 418 грн. не повернула, в зв'язку з чим просила стягнути з неї борг, а також пеню за несвоєчасну сплату боргу в сумі 97 грн. та понесені в зв'язку з розглядом даної справи судові витрати в сумі 81 грн. Відповідачка до суду не з'явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлена належним чином про причини неявки суд не повідомила. Судом з'ясовано думку позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, заперечень не надійшло. Приймаючи до уваги викладене суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст. 655 ЦК України за даговором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк його оплати. Як встановлено в судовому засіданні позивачка продала відповідачці мобільний телефон на суму 418 грн., які відповідачка зобов'язалась повернути до 06.08.2008 року. Зобов'язання по поверненню боргу відповідачка не виконала. А тому, враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути в рахунок простроченого боргу 418 грн. за куплений мобільний телефон, пеню за несвоєчасну сплату боргу у розмірі 0,15% щоденно від суми заборгованості, в сумі 97 грн. Також підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення з відповідачки на її користь 81 грн. судових витрат, що передбачено ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання права власності на грошові кошти в сумі 1294 гривні 82 копійки, які знаходяться на рахунку [NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України, на грошові кошти в сумі 2578 гривні 24 копійки, які знаходяться на рахунку [NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України, на земельну ділянку площею 1.82 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 № 087342. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер його батько [PERSON],[INFO] померла мати [PERSON]. Все своє майно [PERSON] та [PERSON] посвідчила заповітом позивачу. Останній прийняв спадщину, просить визнати його право власності на вищевказане спадкове майно. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Заповітом, складеним 31 січня 2001 року та зареєстрованим Бранівською сільською радою в реєстрі за № 6 стверджується, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Заповітом, складеним 24 січня 2005 року та зареєстрованим Бранівською сільською радою в реєстрі за № 2 стверджується, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON].. Згідно з свідоцтвами про смерть, [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO]. Довідкою Бранівської сільської ради від 22.02.2008 року № 345 стверджується, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є син [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину. А тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на грошові кошти в сумі 1294 гривні 82 копійки, які знаходяться на рахунку [NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України, на грошові кошти в сумі 2578 гривні 24 копійки, які знаходяться на рахунку[NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України, на земельну ділянку площею 1.82 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 № 087342.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про виділення їй земельної частки (паю) з земель запасу відповідача, мотивуючи свій позов тим, що з березня 1975 вона є членом колгоспу ім.Леніна, що в с.Перемиль Горохівського району. Не припиняючи членства в колгоспі, позивач у 1991 році перейшла на іншу роботу. На момент розпаювання земель колгоспу ім.Леніна, правонаступником якого є ПОСП агрофірма «Лан», вона залишалася членом господарства, але не була внесена до списків на отримання земельної частки (паю). В зв'язку з цим позивач просить винести рішення про виділення їм земельної частки (паю) з земель запасу Перемильської сільської ради. Представник відповідача Ткаченко Н.Д. в судовому засіданні позов визнала повністю, на виділення позивачу земельної частки (паю) з земель запасу сільської ради згідна. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.2 Указу Президента України від 8.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до трудової книжки колгоспника позивач працювала у колгоспі ім.Леніна, що в с.Перемиль Горохівського району з 1975 року. Згідно з довідкою № 92 від 3.03.2008 року, ПОСП «Агрофірма Лан» є правонаступником колгоспу ім.Леніна, [PERSON] на час розпаювання земельних часток (паїв) з членів господарства не вибувала і по даний час являється членом ПОСП агрофірми «Лан» згідно з рішенням № 13 від 26.12.1991 року. Довідкою Перемильської сільської ради № 35 від 10.01.2008 року стверджується, що землі сільськогосподарського підприємства передані у колективну власність 7 липня 1995 року. Отже, судом встановлено, що на час проведення розпаювання земель правонаступника колишнього колгоспу ім.Леніна, що в с.Перемиль Горохівського району ПОСП агрофірми «Лан» позивач була членом цього господарства, а тому має право на виділення земельної частки (паю) з земель запасу відповідача.

Outcome: approved