Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в міськрайсуд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивують тим, що з 10 жовтня 1988 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною звернення з позовом до суду стали ті обставини, що у сторін не склалися нормальні сімейні стосунки, немає взаєморозуміння при вирішенні питань сім'ї та побуту, що негативно впливає на взаємини. Фактично шлюбні стосунки припинені. Тому сторони прийшли до висновку, що втратили один до одного почуття любові та поваги. Крім цього з нею проживає т їх неповнолітня дочка яка потребує матеріальної допомоги з боку батька. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що відповідач створив іншу сім'ю з якою проживає тривалий час. Їх спільна донька знаходиться на її утримання і потребує матеріальної допомоги з боку батька, але він матеріальну допомогу, на утримання дочки, надає дуже рідко і в тій сумі в якій сам побажає. Сама вона не в змозі утримувати дитину, і їй приходиться випрошувати допомогу у відповідача на утримання дитини . Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем , та стягнути на її користь аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі &frac14; частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяву про перенесення справи він не надавав. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка і відповідач 1998 р. вступили в шлюб(а.с. 4), має неповнолітню дитину батьком якого є відповідач(а.с.5 ).Після їх розлучення дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утримання(а.с. 6) позивачка перебуває на обліку в центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю(а.с. 20) якої не вистачає на утримання дочки так як остання хворіє (а.с. 17-19) і потребує витрат на одяг, харчування, ліки (а.с. 28- 70). Відповідач не надає позивачці потрібної допомоги на утримання дитини, хоча і має таку можливість(а.с. 27). Шлюб у сторін перший. Спору відносно майна та місця мешкання дитини сторони не мають. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.182 ч. 2 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо він суперечить інтересам однієї із сторін. Суд проаналізувавши і оцінивши докази наведені вище в сукупності з фактичними обставинами справи прийшов до висновку, що всі вони є належними, допустимими і, такими, що обґрунтовують вимоги позивача. Таким чином [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], яку зобов'язаний утримувати до досягнення нею повноліття але сам дитину не утримує, достатньої матеріальної допомоги, на утримання дитини, у добровільному порядку не надає, а тому суд повинен винести рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Також у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя, підтримання та забезпечення сім'ї неможливе.

Outcome: approved