Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на [ADDRESS], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 квітня 2002 року між нею та відповідачкою [PERSON]у відповідності до ст. 1011 ЦК України, був укладений договір комісії на придбання трьохкімнатної квартири, відповідно до якого відповідачка [PERSON] (за Договором «Комісіонер»), була зобов'язана за рахунок та в інтересах позивачки шляхом заключення договору на будівництво житла від свого імені придбати квартиру для позивачки у [ADDRESS] На виконання п.1.2. ст. І, п.2.2.1. ст.2. Договору, відповідно до ст. ст. 1011, ч. І ст. 1016 ЦК України, позивачкою 11 квітня 2002 року відповідачці [PERSON] була надана грошова сума у розмірі 50 000 гривень, необхідна для виконання договірних зобов'язань останньою по придбанню визначеної договором квартири за адресою: [ADDRESS], про що відповідачка у відповідності умов Договору надала письмову розписку в присутності свідка. Крім того, у відповідності до ст. ст. 1011, 1013 ЦК України, ст. 3 Договору відповідачка (Комісіонер) отримала від позивачки винагороду в розмірі 3 000 гривень. Позивачка також зазначила, що відповідно до укладеного Договору, а також до норм чинного законодавства відповідачка (Комісіонер) зобов'язана була вчинити визначений Договором правочин в інтересах позивачки на умовах, найбільш вигідних для неї, відповідно до її вказівок та умов укладеного Договору. Крім того, відповідачка (Комісіонер) зобов'язана була інформувати позивачку про хід виконання Договору, про будь-які непередбачені обставини, що перешкоджають вчиненню на умовах позивачки правочину та про виконання Договору. Відповідно до п. 6.8 ст. 6 договору відповідачка [PERSON] (Комісіонер) гарантувала дійсність своїх намірів, добросовісність своїх дій, але як стало відомо позивачці без її на те згоди відповідачка [PERSON] в порушення договірних умов та вимог чинного законодавства, зареєструвала придбане за кошти позивачки нерухоме майно, яке є її власністю відповідно до норм ст. 1018 ЦК України, а також п. 1.4 ст. І Договору, на відповідача [PERSON], з яким відповідачка [PERSON] перебуває в законному шлюбі. Позивачка вказала, що була з незалежних та невідомих їй причин позбавлена права на володіння вищезазначеним нерухомим майном, а відповідачі в порушення її законних прав на майно та норм чинного законодавства, незаконно набули у власність об'єкт нерухомості. Пропозиція позивачки вирішити спір мирним шляхом і повернення їй отриманих відповідачкою грошей, або ж передачі майна придбаного за її кошти була відхилена відповідачами, тому вона була змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка частково змінила позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір на будівництво житла від 15 квітня 2002 року, заключений між ВАТ «Вінницький завод тракторних агрегатів» та [PERSON]в частині замовника [PERSON] за зазначеним договором та визнати замовником за договором будівництва трьохкімнатної [ADDRESS], загальною площею 100,2 кв.м., житловою 75,4 кв.м. [PERSON]; визнати Свідоцтво за № 286 від 07.07.2003 року на право власності на квартиру в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане виконкомом Вінницької міської Ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради від 26.06.2003 року на ім'я [PERSON] недійсним та визнати за нею, [PERSON], право власності на вилучене з незаконного володіння майно: трьохкімнатну квартиру житловою площею 75,4 кв.м. та загальною площею 100,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечила проти задоволення позовних вимог в ході судового засідання та пояснила, що вона дійсно відповідно до договору комісії отримала від позивачки кошти та без її згоди зареєструвала зазначений об'єкт нерухомості на ім'я свого чоловіка [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, в зв'язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних доказів у відсутність відповідача [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила, що 11 квітня 2002 року [PERSON] в її присутності одержала від [PERSON] кошти в сумі 50000 гривень на виконання договірних зобов'язань та 3000 гривень в якості комісійної винагороди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що 10 квітня 2002 року між [PERSON] та [PERSON]у відповідності до ст. 1011 ЦК України, був укладений договір комісії на придбання трьохкімнатної квартири, відповідного до якого відповідачка [PERSON] (за Договором «Комісіонер»), була зобов'язана за рахунок та в інтересах позивачки шляхом заключення договору на будівництво житла від свого імені придбати квартиру для позивачки у [ADDRESS] На виконання п. 1.2. ст. І, п. 2.2.1. ст. 2 Договору, відповідно до ст. ст. 1011, ч. І ст. 1016 ЦК України, позивачкою 11 квітня 2002 року відповідачці [PERSON] була надана грошова сума у розмірі 50 000 гривень, необхідна для виконання договірних зобов'язань останньою по придбанню визначеної договором квартири за адресою: [ADDRESS], про що відповідачка у відповідності умов Договору надала письмову розписку в присутності свідка. Крім того, у відповідності до ст. ст. 1011, 1013 ЦК України, ст. 3 Договору відповідачка (Комісіонер) отримала від позивачки в винагороду в розмірі 3 000 гривень. Відповідно до укладеного Договору, а також до норм чинного законодавства відповідачка (Комісіонер) зобов'язана була вчинити визначений Договором правочин в інтересах позивачки на умовах, найбільш вигідних для неї, відповідно до її вказівок та умов укладеного Договору. Крім того, відповідачка (Комісіонер) зобов'язана була інформувати позивачку про хід виконання Договору, про будь-які непередбачені обставини, що перешкоджають вчиненню на умовах позивачки правочину та про виконання Договору. Відповідно до п. 6.8 ст. 6 договору відповідачка [PERSON] (Комісіонер) гарантувала дійсність своїх намірів, добросовісність своїх дій, але в порушення договірних умов та вимог чинного законодавства, зареєструвала придбане за кошти позивачки нерухоме майно на відповідача [PERSON], з яким відповідачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник, який фактично незаконно позбавлений права користуватись та розпоряджатись річчю, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідних на те правових підстав заволоділа ним. Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право відповідно до закону. Також відповідно до норм діючого законодавства України право приватної власності, як одна з рівноправних форм власності, охороняється законом і її захист здійснюється судом, зокрема у ст. ст. 13, 41 Конституції України вказується, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, відповідачка визнала позов, визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов. Виниклі правовідносини врегульовані ст. ст. 387, 393, 400, 1011, 1018 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved