Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

В листопаді місяці 2007 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що з 14 березня 1968 року по 15 травня 1987 року він працював і користувався пільгами в Кумінському ліспромгоспі Тюменської області, що відноситься до роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. На нього, як і на інших осіб, що працювали разом з ним, застосовувалось пільгове обчислення страхового стажу, здійснювалися пільгові доплати, передбачені діючим на той час законодавством, яке передбачало пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі. У 2006 році він звернувся до управління ПФУ в Сумському районі з питань кратного обчислення періоду роботи у районах Крайньої Півночі, але йому відмовили в цьому посилаючись на те, що відсутні дані про укладення з ним письмового трудового договору і про поширення на нього пільг відповідно до діючого на той час законодавства, а тому він змушений звертатися до суду з заявою про встановлення факту його роботи в районах Крайньої Півночі і користування пільгами, передбаченими діючим на той час законодавством, поскільки, іншим шляхом він не може захистити своє порушене право. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, при цьому він пояснив, що після демобілізації його з дійсної військової служби він декілька років працював у Свердловській області, а потім з 14.03.1968р. по 15.05.1987р. він працював помічником вальщика, а згодом вальщиком лісу в Кумінському ліспромгоспі Тюменської області, який відноситься до районів Крайньої Півночі і місцевостях, що прирівняні до районів Крайньої Півночі. При цьому він отримував пільги, передбачені діючим на той час законодавством, зокрема, він отримував доплату за районний коефіцієнт, Північні, йому надавалася щорічна відпустка тривалістю 30 днів і один раз в три роки ще й додаткова відпустка такої ж тривалості, йому йшло пільгове обчислення страхового стажу, що дало йому можливість вийти на пенсію у 55 років. В даний час він має намір зробити перерахування пенсії з урахування вище наведених обставин, але йому відмовляють в цьому, а тому він просить задовольнити його вимоги. Представник управління Пенсійного фонду України в Сумському районі до суду повторно не з*явився хоча належним чином був повідомлений про час розгляду справи і попереджений про наслідки повторної неявки до суду. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню, виходячи з слідуючого. В суді встановлено, що [PERSON] наказом № 27 від 14.03.1968. був прийнятий на роботу в якості помічника вальщика лісу 1У розряду Куминського ліспромгоспу тресту «Тюменьліс» і пропрацював там до 15.05.1987 року. Згідно діючого законодавства розташування даного ліспромгоспу відноситься до районів Крайньої Півночі і місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі. Для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі, застосовувалося пільгове обчислення страхового стажу, що передбачало діюче на той час законодавство, зокрема, Указ Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року « Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанова Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року», Указ Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Відповідно до цих нормативних актів пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими зазначеними вище нормативними актами. Як особа, що працювала в районах Крайньої Півночі, заявник отримував пільги, передбачені діючим на той час законодавством, зокрема, він отримував доплату за «районний коефіцієнт», за «Північні», щорічну відпустку тривалістю 30 днів, крім того, він отримував один раз на три роки додаткову оплачувану відпустку тривалістю також 30 днів, що підтверджується наданими заявником суду розрахунковими книжками за період 1973-1979 роки та за 1981-1982 роки. Суд розцінює ці розрахункові книжки, як безспірний доказ того, що заявник дійсно отримував пільги, як особа, що працювала в районах Крайньої Півночі. Також доказом того, що заявник отримував пільги являється той факт, що він по досягненню віку 55 років вийшов на пенсію на пільгових умовах за списком №2, чому також в справі маються докази. Суд вважає, що заявник за зазначений вище період з 1973 по 1982 роки надав суду докази того, що він працював і користувався пільгами за роботу в районах з важкими кліматичними умовами. З урахуванням цієї обставини, а також того, що в трудовій книжці [PERSON] мається запис про його роботу в якості помічника вальщика лісу Кумінського ліспромгоспу Тюменської області за період з 14.03.1968 по 15.05.1987 роки, як цього вимагає діюче законодавство, і чого не оспорює і управління Пенсійного фонду, то маються підстави для посвідчення того факту, що заявник дійсно працював в районах Крайньої Півночі і користувався передбаченими законодавством пільгами на протязі тих років, за які він надав відповідні докази, тобто, за період 1973-1979 та за 1981-1982 роки. На підставі викладеного,

Outcome: partial