Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

В заяві до суду позивач вказав, що [PERSON] є абонентом Барського комунального підприємства ТМ «Бартеплокомуненерго» згідно особового рахунку[NUMBER], користувалася послугами з теплопостачання. В порушення вимог «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. та Закону України « Про житлово-комунальні послуги» відповідач [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків з оплати жилого-комунальних послуг, в результаті чого допустила заборгованість в розмірі 3771,61 грн. Тому, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Барського комунального підприємства теплових мереж «Бартеплокомуненерго» м. Бар Вінницької області 3771,61 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання, понесенні судові витрати та вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, заборони вчиняти дії щодо відчуження нерухомості. В судовому засіданні представник позивача Мельник О.В. заявлені позовні вимоги підтримав повністю, надав суду відповідні пояснення і обґрунтування, посилаючись на діючі законодавчі акти України та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши суду, що вона не укладала договору з позивачем про надання її послуг з теплопостачання. Барське комунальне підприємство ТМ «Бартеплокомуненерго» не надавало належних її послуг з теплопостачання, оскільки температура в її квартирі була низькою. Свідки по справі [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що температура в квартирі відповідачки була низькою протягом декількох років, тому що не працювали стояки. Послуги з теплопостачання позивач надавав неналежно, про жителі будинку неодноразово зверталися із заявами. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з слідуючого. Так, відповідачка [PERSON] проживає у квартирі[ADDRESS]та була абонентом Барського комунального підприємства ТМ «Бартеплокомуненерго» згідно особового рахунку[NUMBER] до 31.01.2007 року. Відповідачка отримала розрахункову книжку, згідно якої проводила часткову оплату послуг. Згідно п 18. «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Проте, відповідачка [PERSON] ухилилася від виконання своїх зобов'язань, послуги з теплопостачання повністю не сплачувала. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що відсутність між нею та позивачем договору про надання послуг з теплопостачання може бути підставою для відмови в оплаті цих послуг, є необґрунтованим та помилковим. Адже відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. До того ж, укласти договір це обов'язок споживача, передбачений цим Законом, а не позивача. Щодо надання позивачем не якісних послуг з теплопостачання, які не задовольняли потреби споживача, то згідно оглянутих в судовому засіданні заяв [PERSON] та актів позивача про відсутність належних комунальних послуг комунальним підприємством ТМ «Бартеплокомуненерго» було зменшено у зв'язку з цим розмір оплати відповідачці за жовтень-листопад 2006 р. на 15 %, січень 2007р. на 15 % та лютий 2007 року на 30 %, як того вимагає п. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якого споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. З позову вбачається, що станом на 20.02.2008 року за відповідачкою утворилася заборгованість з оплати послуг з теплопостачання в розмірі 3771,61 грн. Однак, суд вважає, що до стягнення з [PERSON] має підлягати сума заборгованості за послуги з теплопостачання за три останні роки, тобто з врахуванням строку позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України, з березня 2005 року по березень 2008 року з відрахуванням суми сплачених коштів (2432,75 - 352,89 = 2079,86 грн.). Вимога позивача про забезпечення позову, яка зазначена в позовній заяві, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.ст. 151-153 ЦПК України та Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви, у якій повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, докази того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дані про особу відповідача а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Натомість, позивач виклав своє клопотання про забезпечення позову другим пунктом в позовній заяві, не мотивувавши його, та просив накласти арешт на все майно відповідачки, її грошові кошти, заборонити вчиняти дії щодо відчуження нерухомості та іншого майна, що суттєво перевищує суму боргу за комунальні послуги, не вказавши при цьому на яке конкретно майно слід накласти арешт, його місце знаходження, чи належить воно відповідачці, тощо. У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідачки на користь держави судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 51 гривні та на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial