Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

17 березня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води у сумі 2617 гривень 55 копійок, яка виникла станом на 1 лютого 2008 року, посилаючись на те, що відповідачі, які мешкають за адресою - [ADDRESS], являються споживачами теплової енергії, яку поставляє позивач, однак кошти за отримані послуги - сплачують не в повному розмірі, через що виникла заборгованість. У судовому засіданні представник позивача Ольшанський Г.О. підтримав позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів заборгованість у зазначеній сумі. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він є працівником міліції і регулярно сплачує вартість послуг з теплопостачання у розмірі 50% вартості цих послуг, відповідно до статті 22 Закону України “Про міліцію”. Вважав неправомірним зупинення Законами України «Про державний бюджет України» дії Закону України «Про міліцію» в частині надання пільг по сплаті комунальних послуг, просив при розгляді справи застосувати закон про позовну давність. Відповідачка [PERSON], повідомлена про час розгляду справи, позов не визнала та просила суд розглянути справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України і договору між сторонами про надання послуг, споживачі послуг повинні щомісячно своєчасно сплачувати отримані послуги. Судом встановлено, що відповідачі являються споживачами теплової енергії, заборгованість за послуги тепломережі станом на 1 лютого 2008 року складає 2476 гривень 04 копійки, що підтверджується копією особового рахунку відповідачів №478 (а.с.3-7). Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги, що відповідач просив застосувати позовну давність, суд вважає, що не підлягає стягненню заборгованість за послуги тепломережі за термін, який перевищує три роки. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 17 березня 2008 року, - заборгованість відповідачів, що виникла на 1 березня 2005 року у розмірі 788 гривень 77 коп., а також за півмісяця березня 2005 року у розмірі 26 гривень (всього 814 гривень 77 коп.), - не підлягає стягненню. Згідно з ч.4 ст.22 Закону України «Про міліцію», - працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива. Законами України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року та «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року встановлено, що витрати на пільгове матеріальне і побутове забезпечення, до яких належать - знижка плати за користування житлом, паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія) і на які згідно з законодавством України мають право особи рядового і начальницького складу та члени їх сімей, здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ. Таким чином, суд вважає, що в 2005 і в 2006 роках відповідачі повинні були сплачувати послуги за теплопостачання у розмірі 100% їх вартості та звертатися до керівництва бюджетної установи по місцю роботи, для відшкодування 50% витрат за користування тепловою енергією. Відповідач [PERSON] пояснив у суді, що він не звертався до керівництва своєї установи з питанням про відшкодування 50% витрат за користування тепловою енергією. Статтею 36 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що пільги, компенсації і гарантії, на які згідно із законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу, щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична та теплова енергія), надаються у разі, якщо зазначені працівники мають право на податкову соціальну пільгу. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року ці положення статті 36 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», - визнані неконституційними і такими, що втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто, з 9 липня 2007 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що так як відповідачі не користувались правом на податкову соціальну пільгу, до 8 липня 2007 року вони повинні були сплачувати послуги за теплопостачання у розмірі 100% їх вартості, а з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, - з 9 липня 2007 року - у розмірі 50%, тобто згідно з пільгами, встановленими ст.22 Закону України «Про міліцію». Таким чином, за 8 днів липня 2007 року відповідачі повинні були сплачувати послуги у розмірі 4,56 гривні (141,5:31=4,56), а за 23 дні липня 2007 року - у розмірі 2,28 гривні (50%), а всього за липень 2007 року - 88,92 гривні. В серпні і вересні 2007 року плата за послуги з теплопостачання відповідачам не нараховувалась (а.с.7). За жовтень, листопад і грудень 2007 року відповідачі також повинні були сплачувати послуги з теплопостачання у розмірі 50% вартості послуг - за жовтень 77,6, за листопад - 141,5 і за грудень 2007 року - 141,5 гривні. Таким чином, нараховану заборгованість у 2007 році необхідно зменшити за липень на 52,58 гривні (141,5-88,92), за жовтень, листопад і грудень - на 360,61 гривні (77,6+141,5+141,5), а всього за 2007 рік на 413,19 гривні. Суд вважає, що відповідачі повинні сплатити позивачеві вартість послуг з теплопостачання в загальній сумі 1248 гривень 08 коп. (2476,04-814,77-413,19), а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. Враховуючи майновий стан відповідачів, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України звільнити їх від сплати судового збору.

Outcome: partial