Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Комунальний заклад медико-соціального захисту “Прилуцький обласний будинок дитини “Надія” в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON]аліментів в розмірі &frac14; частини доходу, посилаючись на те, що дитина перебуває в дитячому будинку на повному державному забезпеченні, а відповідачка, будучи за рішенням суду позбавленою батьківських прав стосовно свого сина, ніякої участі в його вихованні та утриманні не приймає. Позивач в судове засідання повноважного представника не направив, подавши заяву про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні заявлені вимоги визнала повністю і пояснила, що після направлення її сина до Прилуцького будинку дитини вона сина не відвідувала й матеріально ним не опікувалася, так як не могла знайти місцезнаходження та контактні телефони цього закладу; не заперечує проти стягнення з неї аліментів у запропонованому позивачем розмірі й має намір забрати дитину до себе в сім”ю. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка являється матір”ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2003 року, яке набрало законної сили, [PERSON]. позбавлено батьківських прав стосовно її сина [PERSON]. Згідно довідки Прилуцького обласного будинку дитини “Надія” [PERSON]. з 09 січня 2008 року виховується в даному закладі охорони здоров”я та перебуває на повному державному забезпеченні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає, життям та здоров”я своєї дитини не цікавиться. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов”язку щодо утримання дитини. Згідно ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров”я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Оскільки [PERSON]. є особою працездатного віку, але не сплачує коштів на утримання дитини, то виходячи з положень ст.ст.181-182 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON]. в розмірі &frac14; частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. З цих же підстав, суд находить, що визнання відповідачкою пред”явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред”явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved