Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання розписки від 15.03.2007 року договором позики, стягнення з [PERSON]. боргу в сумі 11300 грн., стягнення 3% річних за прострочення виконання договору позики від 15.03.2007 року в сумі 143,96 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно розписки від 15 березня 2007 року позичив [PERSON]. 11300 грн., який зобов'язався повернути борг до 01 червня 2007 року. Факт отримання відповідачем грошей від позивача здійснювався при свідках [PERSON]. та [PERSON]. Оскільки строк повернення боргу [PERSON] в сумі 11300 грн. вже минув, однак [PERSON]. відмовляється повернути борг, всіляко ухиляється від зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідає, тобто відповідач по справі добровільно гроші не повернув, тому позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами, боржник зобов'язаний сплатити проценти, розмір яких встановлений договором, законом або цивільним законодавством. Оскільки в розписці від 15.03.2007 року розмір відсотків за користування грошовими коштами позивача відповідачем не був передбачений, то необхідно застосувати ч.2 ст.625 ЦК України, згідно якого боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку позивача 3% річних від суми заборгованості складає 143 грн. 96 коп., а всього позивач просить стягнути з відповідача 11443,96 грн. за договором позики від 15.03.2007 року, а також судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду додаткову письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, наполягає на них, просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просить суд слухати справу за його відсутності, судові витрати приймає на себе. Суд, дослідивши письмові заяви сторін, вивчивши письмові докази по справі: копія паспорта позивача, копія розписки від 15.03.2007 року, згідно якої відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 11300 грн., беручи до уваги те, що сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору, тобто [PERSON]. передав [PERSON]. грошові кошти в сумі 11300 грн., а [PERSON]. зобов'язався повернути [PERSON]. отримані кошти, то відповідно до ст.1046 ЦК України, між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Але, згідно ст.208 ч.1 п.3 ЦК України, такі правочини належить вчиняти в - 2 - письмовій формі, що не дотримано сторонами: підтвердженням укладення договору позики між сторонами по справі є письмова розписка від 15.03.2007 року, і передача грошових коштів відбувалася при двох свідках. Відповідно до ст.218 ЦК України, якщо правочин, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним, тому суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю. Крім того, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, приймається судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved