Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що земельна ділянка площею 0,0120 га по вулиці Набережній, без номеру в Орджонікідзевському районі була надана йому в користування для експлуатації та обслуговування кіосків та павільйонів на підставі рішення Маріупольської міської ради № 298/9 від 21 липня 2004 року. На теперішній час він є землекористувачем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Скоробогатько О.В. 08 грудня 2004 року. На наданій земельній ділянці він самовільно без офіційного дозволу на будівництво та проектної документації збудував нежиле приміщення літ. А-1 загальною площею 63,6 кв. м, яке складається з: зали площею 38,9 кв. м, уборної - 1,4 кв. м, душевої - 1,4 кв. м, кухні - 7,1 кв. м, коридору - 3,3 кв.м, бару - 3,6 кв. м, складу - 5,2 кв. м, тамбуру - 2,7 кв. м. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво нежилого приміщення не зачіпає нічиїх прав, просить визнати за ним право власності на нежиле приміщення, яке складається: з торгового павільйону літ. А-1, тамбуру літ. а-1, тамбуру літ. а2 -1, площадки літ. а1 -1, розташоване за адресою: вулиця Набережна, без номеру. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не з явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] була надана земельна ділянка площею 120,0 кв. м в оренду терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування торгового павільйону з майданчиком літньої виносної торгівлі по вулиці Набережній в Орджонікідзевському районі на підставі п. 1.3 рішення Маріупольської міської ради № 298/9 від 21 липня 2004 року. На підставі рішення Маріупольської міської ради № 298/9 від 21 липня 2007 року був укладений договір оренди земельної ділянки між Маріупольською міською радою та [PERSON] від 08 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Скоробогатько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4392 та зареєстрований у Маріупольській міській раді за № 751 від 14 грудня 2004 року, згідно якого приватному підприємцю [PERSON] в оренду передається земельна ділянка площею 0,0120 га по вулиці Набережній в Орджонікідзевському районі строком на 10 років (до 21 липня 2014 року). При обстеженні нежилого приміщення без номеру по вулиці Набережній в місті Маріуполі техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва торгового павільйону літ. А-1, тамбуру літ. а-1, тамбуру літ. а2 -1, площадки літ. а1 -1, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ від 02 квітня 2007 року. За висновком будівельно-технічної експертизи № 28 від 11 січня 2008 року, конструкція самовільно збудованого нежилого приміщення літ. А-1, розташованого на земельній ділянці по вулиці Набережній, без номеру в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області не суперечить вимогам державних будівельних норм України. Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. На підставі ст. 376 ч. 3, 5 ЦК України та

Outcome: approved