Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Військовий прокурор Чернігівського гарнізону звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що з нагоди 15-ої річниці Збройних Сил України колишнім командиром в/ч А-4245[PERSON] був виданий наказ від 29.11.2006 року №365 про преміювання особового складу вказаної військової частини. Зокрема, передбачалась виплата грошової премії підполковнику [PERSON]в сумі 2336грн. 92коп., підполковнику [PERSON] в сумі 2229грн. 84коп., майору [PERSON]. в сумі 1770грн. 59коп., майору [PERSON]. в сумі 2094грн. 95коп. Оскільки на час преміювання [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. мали дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, а [PERSON] у вигляді догани, які були застосовані до них на підставі наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 18 листопада 2006 року №337, то вони в силу ст.32 Дисциплінарного статуту ЗС України, могли заохочуватися лише шляхом зняття раніше накладеного стягнення, і [PERSON] повинен був скасувати свій наказ від 29.11.2006 року №365 в частині преміювання вищезазначених осіб. Проте, вказаного відповідач не зробив, чим наніс державі збитки в сумі 8432грн. 30коп., які прокурор просив стягнути з[PERSON] на користь держави в особі військової частини А-4245. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і зменшив суму нанесених державі збитків до 8380 грн. 64 коп. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 лютого 2008 року у задоволенні позовних вимог військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини А-4245 відмовлено. Суд прийшов до висновку, що наказ про притягнення посадових осіб в/ч А-4245 до дисциплінарної відповідальності надійшов до військової частини вже після того як [PERSON] видав наказ про преміювання особового складу. А тому, позиція позивача про те, що відповідач вчинив незаконні дії, не прийнявши мір по скасуванню свого наказу від 29.11.2006 року про преміювання військовослужбовців після того, як 30.11.2006 року він отримав наказ про оголошення дисциплінарних стягнень, є недоведеною. Наказ про преміювання особового складу в/ч А-4245 був винесений відповідачем раніше, ніж отриманий наказ від 18.11.2006 року, який надійшов до в/ч лише 30.11.2006 року. Також, суд виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин відповідач перебував у службових відносинах з Державою, на військовій службі командиром в/ч А-4245, а його особистої вини у заподіянні збитків державі не доведено. В апеляційній скарзі військовий прокурор Чернігівського гарнізону просить скасувати зазначене рішення суду і постановити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги те, що [PERSON], якому також була винесена догана, як командир військової частини повинен був вжити необхідних заходів щодо недопущення безпідставної виплати грошових коштів. Ці обов'язки командира в/ч передбачені ст.ст.58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України, де вказано, що командир (начальник ) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову і мобілізаційну готовність ввіреної йому частини чи військового формування. Він зобов'язаний вживати заходів щодо відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовому формуванню. Також, статтею 32 Дисциплінарного статуту ЗС України передбачено, що військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення. Таким чином, у якості заохочення, до п/п-ка [PERSON], п/п-ка [PERSON], майора [PERSON]., майора[PERSON]. необхідно було застосувати лише зняття раніше накладеного стягнення. При надходженні до військової частини наказу Командувача Повітряних Сил від 18.11.2006 року, її командир повинен був прийняте рішення про скасування дії свого наказу 29.11.2006 року в частині преміювання зазначених військовослужбовців. Дане рішення[PERSON] прийнято не було, що і призвело до незаконної виплати коштів в сумі 8432грн. 20коп. військовослужбовцям, які мали не зняті стягнення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга військового прокурора Чернігівського гарнізону підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту заподіяння матеріальної шкоди державі в особі в/ч А-4245 колишнім командиром цієї військової частини[PERSON] в сумі 8432грн. 30коп. На час виникнення правовідносин відповідач знаходився на військовій службі, тобто перебував у службових відносинах з Державою. А тому, він не може нести відповідальність за майнову шкоду на загальних підставах, відповідно до ст.1166 ЦК України, на яку посилався позивач. Крім того, суд не знайшов підтвердження того, що своїми діями [PERSON] заподіяв військовій частині пряму дійсну шкоду. Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим. По справі встановлено, що наказом Командувача Повітряних Сил ЗС України №337 від 18 листопада 2007 року „Про порушення вимог нормативних документів щодо заміни вузлів і блоків на виробах 470, що зберігаються у військовій частині А-4245, та притягнення винних до відповідальності”: заступнику командира в/ч А-4245 підполковнику [PERSON]- оголошено сувору догану; заступнику командира в/ч (з контролю та якості ремонту) - головному технологу військової частини підполковнику [PERSON] - оголошено сувору догану; начальнику відділу регламенту та ремонту керованих авіаційних засобів ураження в/ч А-4245 майору [PERSON]. - оголошено сувору догану; начальнику обліково-операційного відділення в/ч А4245 майору [PERSON]. оголошено догану (а.с.6.). Наказом командира військової частини А-4245 від 29.11.2006 року №365 „Про преміювання особового складу військової частини А-4245 з нагоди 15-ої річниці Збройних Сил України” передбачалась виплата грошової премії п/п-ку [PERSON]в сумі 2336грн. 92коп., п/п-ку [PERSON] в сумі 2229грн. 84коп., майору [PERSON]. в сумі 1770грн. 59коп., майору [PERSON]. в сумі 2094грн. 95коп. (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, наказ №337 від 18.11.2006 року надійшов до військової частини лише 30 листопада 2006 року, тобто вже після винесення[PERSON] наказу від 29.11.2006 року про преміювання особового складу в/ч А-4245. Відповідно до ст.32 Дисциплінарного статуту ЗС України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV, військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення. Згідно положень ст.ст.58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, командир є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за стан і збереження матеріальних засобів. Командир зобов'язаний вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині. Таким чином, не дивлячись на надходження наказу №337 від 18.11.2006 року про накладення дисциплінарних стягнень на [PERSON], [PERSON], [PERSON]. та[PERSON]. пізніше, ніж винесення наказу про їх преміювання, командир військової частини А-4245 [PERSON] повинен був скасувати наказ від 29.11.2006 року №365 в частині преміювання вищезазначених осіб, чого не зробив. У результаті цього відповідач допустив безпідставне преміювання військовослужбовців, що мали не зняті дисциплінарні стягнення, та наніс держави збитки в сумі 8432грн. 30коп. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов'язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов'язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначається Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР, яке і слід застосовувати до спірних правовідносин. Відповідно до пунктів 2, 10 вказаного Положення, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов'язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Як вбачається з довідки військової частини А-4245 від 09.04.2008 року №296, середнє грошове забезпечення[PERSON] за листопад-грудень 2006 року складає 2559грн. 09коп. А тому вказану суму необхідно стягнути з відповідача на користь в/ч А-4245. За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим. Таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини А-4245. На підставі наведеного,

Outcome: partial