Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Відповідачці - [PERSON], позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] на праві приватної сумісної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 32,4 кв.м. Кожному з них належить доля цієї квартири площею 10, 8 кв.м., тобто 1/3 частка. Свідоцтво про право власності на житло видане бюро по приватизації державного житлового фонду при Іванівській Раді народних депутатів 14 лютого 1995 року, відповідно до розпорядження (наказу) від 9 лютого 1995 року № 34 та записане в реєстрову книгу Антрацитівського КП ТІ за № 319/3. 20 жовтня 2006 року між [PERSON] та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила її частку нерухомого майна у однокімнатної квартири [ADDRESS]. При укладенні договору купівлі-продажу частки нерухомого майна - квартири, сторонами було погоджено всі належні умови купівлі-продажу. Зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. 20 жовтня 2006 року [PERSON] заплатила відповідаці готівкою 200 грн., що підтверджується її розпискою, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідачка взяла на себе обов'язок оформити договір купівлі-продажу нотаріально у термін до 1 січня 2008 року. Проте до теперішнього часу відповідачка не здійснила дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на вказану частку нерухомого майна, мотивуючи це поганим станом здоров'я, в зв'язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, або при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У відповідності зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим лише на тих доказах, що були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримують, відповідачка [PERSON] позов визнала. На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: Дійсно, згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане бюро по приватизації державного житлового фонду при Іванівській Раді народних депутатів 14 лютого 1995 року, відповідно до розпорядження (наказу) від 9 лютого 1995 року № 34 та записане в реєстрову книгу Антрацитівського КП ТІ за № 319/3, однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 32,4 кв.м. належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної сумісної власності (а.с.5). Факт домовленості, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила її частку в цей квартири, підтверджується розпискою (а.с.9). Згідно зі ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 657 Цивільного Кодексу України договір купівлі-продажу майна укладається у письмовій формі і підлягає, зокрема, нотаріальному посвідченню. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: approved