Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до[PERSON]., про визнання договору від 22.03.2008 року купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та присадибної земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] дійсним та визнання за ним права власності на вказаний будинок та на присадибну земельну ділянку. В обгрунтування заявлених вимог вказав, що між ним та відповідачкою 22.03.2008 року був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку з надвірними будівлями та присадибної земельної ділянки, які належать відповідачці на праві приватної власності. Договір був укладений в писмовій формі. Згідно договору він придбав у відповідачки будинок з надвірними будівлями за 101000 грн. Кошти сплатив повністю. В нотаріальній конторі в посвідчені договору йому відмовлено так як відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнала про, що надала суду письмову заяву, просила справу розглянути в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого Доровору купівлі-продажу житлового будинку від 02.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1877 та в ОКП ООБТІ за №1485572, та Державного акту на право приватної влсності на землю, серія КР № 034226 виданого Соколівською сільською Радою Кіровоградського району та області 07.02.2008 року відповідачці на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0.25 га розташовані по [ADDRESS] Між позивачем та відповідачем 22.03.2008 року був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку та земельної ділянки. Договір був укладений в письмовій формі. Згідно договору позивач придбав у відповідача будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за 101000 грн. Кошти сплатив повністю. В нотаріальній конторі в посвідчені договору позивачу відмовлено, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Частиною 1 ст.131 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. До січня 2008 року не допускається купівля-продаж земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі /на місцевості/ власником земельних часток /паїв/ для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток /паїв/, що передбачено п.б ст.15 Перехідних положень Земельного Кодексу України. Земельна ділянка, яку придбав позивач призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства /присадибна ділянка/ Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч.1 ст.338 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.3 ст.334 право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Визнання відповідачем пред”явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі встановленого суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved