Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

26 лютого 2008 року, позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі знаходиться в шлюбі з 01 листопада 2003 року, який було зареєстровано Комсомольською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №06. До кінця січня 2008 року, подружжя жили разом та вели спільне господарство. Від шлюбу, подружжя має двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку: [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Сумісне життя з відповідачем не склалося тому, що він халатно відносився до шлюбу і сім'ї, матеріально її не підтримував, не виконував батьківські обов'язки. В січня 2008 року, відповідач залишив сім'ю і вибув в м. Харків. З цього часу, у подружжя припинились шлюбні відносини, але шлюб не розірвано. Позивач не працює, з причини знаходження у відпустці по догляду за дитиною. Ніяких відомостей про місце знаходження та доходи відповідача позивач не має, не отримувала від нього ніякої матеріальної допомоги. На підставі викладеного позивач прохає суд: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого в [ADDRESS], на користь [PERSON], аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку: [PERSON], [INFO], до їх повноліття у твердій грошовій сумі, щомісячно, виходячи з середньої заробітної плати робітника відповідної кваліфікації для нашої місцевості, встановленої законодавством, тобто в розмірі 300 грн. на кожного, яка б підлягала постійній індексації відповідно до закону, але не менше 30% соціальних виплат відповідного віку дитини. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні 14 березня 2008 року, позивач подала уточнену позовну заяву, якою прохала суд не стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій суму, а стягнути в 1\3 частині від усіх видів заробітку прибутку відповідача, але не менше ніж 30 % відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття (а.с.№20). 26 березня 2008 року, у судовому засіданні позивач підтримала свої уточнені позовні вимоги. При цьому позивач вказала, що вона не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і отримує соціальну допомогу у розмірі 130 гривень на місяць. У судовому засіданні відповідач уточнений позов визнав. В своїх поясненнях відповідач вказав, що дійсно перебуває в шлюбі з позивачем, в якому у них, народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька: [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, оскільки він не проживає з сім'єю. Матеріальну допомогу надає, але не регулярно, і це приблизно 200 гривень на двох дітей. Відповідач зазначив, що він має нормальний стан здоров»я, інвалідом не являється, пільгами з держави ні якими не користується, стягнень по виконавчим листам з нього не проводяться, він офіційно не працює, має нерегулярні заробітки, оскільки виконує роботу за наймом. Відповідач вказав, що про свій обов»язок утримувати дітей, він знає і буде його виконувати. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із ксерокопії свідоцтва про одруження (а.с.№9), судом встановлено, що дійсно між сторонами, 01 листопада 2003 року укладено шлюб, який зареєстровано Комсомольською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №06. Із ксерокопії свідоцтва про народження на [PERSON] (а.с.№10), вбачається, що дійсно - [PERSON], народився 21 жовтня 2004 року і в графі «Батько» вказано - [PERSON], тобто відповідач по справі, а в графі «Мати» зазначено [PERSON], позивач по справі. Згідно довідки з місця проживання відповідача (а.с.№14), вбачається, що він дійсно проживає в [ADDRESS], зі своєю матір'ю [PERSON] - [INFO]. Позивач вказала, що вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років та отримує соціальну допомогу в розмірі 130 гривень, що підтверджується довідкою від 20 лютого 2008 року (а.с.№12). Відповідно до довідки з Лозівського міськрайонного центру зайнятості, судом встановлено, що відповідач на обліку в центрі зайнятості не перебуває і допомоги не отримує (а.с.№33). Як вже вище зазначалося, відповідач визнав уточнений позов у повному обсязі, вказав, що він знає про свій обов»язок про утримання дитини з моменту її народження і до досягнення нею повноліття і знає про своє право на звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, однак, на даний час, цим правом він не скористався. Матеріальну допомогу на утримання дітей позивачу надає, але не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільних дітей, в порушення вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України та ч.2 ст.51 Конституції України, в яких зазначено, що: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Outcome: approved