Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON]. звернувся з позовом до суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що у 1972 році на змельній ділянці по вул. Кабельників, 24 він збудував житловий будинок літ «А» та ряд господарських будівель та споруд, а саме: сіни літ «а», літню кухню-сарай літ «Б», навіс літ. «З», вбиральню літ. «Д», душ літ. «И», альтанку літ. «В», сарай літ. «Г». Правова реєстрація на них відсутня. 15.09.2005 р. рішенням сесії Бердянської міської ради йому передано в оренду земельну ділянку площею 0, 0534 га, розташовану [ADDRESS] для розміщення та обслуговування житлового будинку. 20.10, 2005р. Між ним та Бердянською міською радою укладено договір оренди цієї земельної ділянки. Відповідно до технічного висновку, виготовленого КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради №290/12/07 технічний стан конструкцій зведених будівель відповідає державним будівельним нормам, приміщення безпечні для подальшої експлуатації. Просить суд визнати право власності на самочинно зведені житловий будинок літ «А», сіни літ «а», літню кухню-сарай літ «Б», навіс літ. «З», вбиральню літ. «Д», душ літ. «И», альтанку літ. «В», сарай літ. «Г». Представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Грімова С. А. ( за довіреністю) у судове засідання не з'явилася, надала листа в якому просить справу розглянути за їх відсутності, позов визнає. Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач у період з 1972 по 1996 роки на земельній ділянці по [ADDRESS] збудував житловий будинок літ «А», сіни літ «а», літню кухню-сарай літ «Б», навіс літ. «З», вбиральню літ. «Д», душ літ. «И», альтанку літ. «В», сарай літ. «Г». Рішенням сесії Бердянської міської ради №23 від 15.09.2005 р.[PERSON]. передано в оренду земельну ділянку площею 0, 0534 га, розташовану [ADDRESS] для розміщення та обслуговування житлового будинк строком до 01.09.2010р. 20.10.2005р. між ним та Бердянською міською радою укладено договір оренди цієї земельної ділянки і зазначена земельна ділянка передана позивачу у користування. Відповідно до технічного висновку, виготовленого КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради №290/12/07 технічний стан конструкцій зведених будівель відповідає державним будівельним нормам -ДБН 360-92* « Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та ДБН В.1.17-20002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва». , приміщення знаходяться у задовільному стані та придатні для подальшої експлуатації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільні будівлі нічиїх законних прав та інтересів не порушує, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved