Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулася до суду із позовом до Рівненської сільради, про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що житловий [ADDRESS]належав на праві особистої власності чоловікові позивачки, [PERSON], який помер[INFO]., на підставі свідоцтва на право власності, засвідченого Родинською селищною радою. Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на житловий [ADDRESS]. Будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, веранди, кладавої загальною площею 69,8 кв.м., у тому числі житлова площа 55,2 кв.м. Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив, та батьки. Від шлюбу позивачка має 2-х синів, [PERSON]та [PERSON]. Сини відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Ця обставина підтверджується їх заявами, зареєстрованими нотаріально. Таким чином, єдиною спадкоємицею стала позивачка. Відповідно до ст. 549 ЦК України( в редакції 1963р.) протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини позивачка фактично прийняла спадщину,вступивши у володіння спадковим майном. Проте в установленний строк позивачка не змогла подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, і з цих причин їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Факт фактичного володіння спадковим майном підтверджується актом про проживання, у якому зазначено, що позивачка фактично мешкала у вище вказаному будинку з 1961р. Враховуючи зазначені обставини, вважаю, що позивачка має право визнати за собою право власності набудинок, так як вона є єдиною спадкоємицею майна, яке залишилося після смерті чоловіка та виявивши бажання прийняти цю спадщину та фактично прийнявши її у 1998р. Так згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України( у редакції від 16.01.03р.)правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В наступний момент позивачка формально є власником житлового [ADDRESS]. В попереднє судовє засідання позивачка [PERSON]не з”явилась, і [PERSON], що діє від її імені підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Рівненської сільради позовні вимоги взнав в повному обсязі. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з”явилися, але надали суд заяву про розгляд справи за ії відсутності, просили позов задовольнити. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи, згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що житловий [ADDRESS]належав на праві особистої власності чоловікові позивачки, [PERSON], який помер[INFO]., на підставі свідоцтва на право власності, засвідченого Родинською селищною радою. Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на житловий [ADDRESS]. Будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, веранди, кладавої загальною площею 69,8 кв.м., у тому числі житлова площа 55,2 кв.м. Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив, та батьки. Від шлюбу позивачка має 2-х синів, [PERSON]та [PERSON]. Сини відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Ця обставина підтверджується їх заявами, зареєстрованими нотаріально. Таким чином, єдиною спадкоємицею стала позивачка. Відповідно до ст. 549 ЦК України( в редакції 1963р.) протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини позивачка фактично прийняла спадщину,вступивши у володіння спадковим майном. Проте в установленний строк позивачка не змогла подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, і з цих причин їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Факт фактичного володіння спадковим майном підтверджується актом про проживання, у якому зазначено, що позивачка фактично мешкала у вище вказаному будинку з 1961р. Враховуючи зазначені обставини, вважаю, що позивачка має право визнати за собою право власності набудинок, так як вона є єдиною спадкоємицею майна, яке залишилося після смерті чоловіка та виявивши бажання прийняти цю спадщину та фактично прийнявши її у 1998р. Так згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України( у редакції від 16.01.03р.)правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В наступний момент позивачка формально є власником житлового [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved