Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначила, що вона є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В цієї квартирі також мешкають та зареєстровані її син [PERSON], донька [PERSON] та онучка [PERSON]. Також за адресою зазначеної квартири зареєстрований, але фактично в неї не проживає її син відповідач по справі [PERSON], який з січня 1992 року вибув із спірної квартири переїхавши на інше постійне місце проживання [ADDRESS], де проживав протягом декількох років з дружиною у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. З листопада 2004 року [PERSON] став постійно мешкати [ADDRESS] разом із своєю співмешканкою [PERSON], з якою він проживає однією сім'єю та вони мають сина [PERSON], [INFO], який з моменту свого народження постійно проживає разом із матерю. Відповідач [PERSON] без відома наймача спірного житлового приміщення зареєстрував свого сина [PERSON]., не зважаючи на те, що на той час він сам втратив право користування спірною квартирою з моменту вибуття на постійне проживання до іншого житлового приміщення, а тому дання реєстрація є незаконною. Тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою з дня вибуття на інше місце проживання та зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири [PERSON] та його сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що її син [PERSON] у січні 1992 року переїхав на постійне проживання до своєї колишньої дружини та постійно проживав з нею [ADDRESS], куди перевіз всі свої речі. Також позивач зазначила, що відповідач в спірної квартирі разом із своєю дружиною проживати не міг, оскільки квартира є маленькою та вони займають в квартирі лише 3 кімнати. Після того, як відповідач розлучився із дружиною він повернувся у спірну квартиру, а потім у жовтні - листопаді 2004 року він переїхав на постійне проживання до своєї співмешканки у її квартиру [ADDRESS], куди перевіз всі свої речі та де він проживає по теперішній разом із сином [PERSON].. З 1992 року відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, його особистих речей у квартирі немає, але він іноді періодично приходить у гості. [PERSON] без згоди інших мешканців спірної квартири зареєстрував у лютому-березні 2007 року свого сина [PERSON] за спірною адресою. Раніше з приводу визнання сина таким, що втратив право користування спірною квартирою вона до суду не зверталася, але зараз виникло питання приватизації, у зв'язку із чим вона вирішила звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідач [PERSON], який також представляє інтереси малолітнього [PERSON]., у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що він у 1992 році переїхав на тимчасове проживання до своєї колишньої дружини [ADDRESS], куди частково забрав свої речі, але інші свої речі залишив у спірній квартирі. У 1997 році він розірвав шлюб із дружиною та повернувся проживати у спірну квартиру. У вересні 2004 року він познайомився із [PERSON], після чого з січня 2005 року він став тимчасово проживати у неї [ADDRESS], де проживає по теперішній час та у них народився син [PERSON]., якого він зареєстрував за адресою спірної квартири. У спірної квартирі залишилися його особисті речі та у нього весь час з 1992 року є ключі від спірної квартири, куди він періодично приходить ночувати та відпочивати. В квартирі співмешканки він проживає тимчасово, вони з нею у зареєстрованому шлюбі не перебувають, іншого житла крім спірної квартири він не має. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні показав, що він проживає та зареєстрований у спірній квартирі, в якої також зареєстрований його брат [PERSON] із своїм сином [PERSON]., які в цієї квартирі не проживають. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 1992 року та більше в цю квартиру не повертався, але коли він знаходиться у стані алкогольного сп'яніння то його співмешканка виганяє його із квартири, де вони зараз мешкають й тоді він приходить до спірної квартири ночувати, що буває приблизно 1 раз на місяць з 2004 року по теперішній час. Ключі від спірної квартири у відповідача є та все було нормально поки він не зареєстрував свого сина за спірною адресою. Третя особа [PERSON], яка також представляє інтереси малолітньої [PERSON], у судовому засіданні показала, що з 1992 року [PERSON] виїхав на постійне проживання до своєї дружини та забрав всі свої речі. Потім він часто повертався назад до спірної квартири, коли вони із дружиною сварилися, але потім знов уходив зі спірної квартири. У листопаді 2004 року [PERSON] познайомився із [PERSON] та у січні 2005 року він переїхав до неї на постійне проживання, де проживає по теперішній час. Але у нього залишилися ключі від спірної квартири та він періодично ночує в неї, коли його у стані сп'яніння не пускає до дому співмешканка, оскільки йому нікуди йти. Представники КП «ВРЕЖО №5», органу опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради та відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності зазначених представників. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі та дослідивши інші докази, які є у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із довідки ЖЕД №13 від 17.04.2007 року випливає, що [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії особового рахунку на квартиру [ADDRESS], випливає, що відповідальним квартиронаймачем трьох кімнат зазначеної квартири є [PERSON]. Відповідно до копії акту затвердженого начальником ЖЕД №13 від 17.04.2007 року, випливає, що комісія у складі робітників ЖЕД №13 та мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] встановила, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS], але фактично у зазначеній квартирі не проживають з 1992 року. Згідно із свідоцтва про народження серії 1-ЖС №051592, виданого Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції від 15.07.2007 року, випливає, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно із довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Істок М8» №72 від 20.04.2007 року, випливає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та в цієї квартирі мешкають без реєстрації її малолітній син [PERSON]., 2007 року народження, який знаходиться на грудному вигодуванні, а також з листопада 2004 року - [PERSON]. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданою згідно вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.107 Житлового кодексу Української РСР, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд приходить до висновку, що ствердження позивача [PERSON], яка від допиту заявленого нею свідка відмовилася, вважаючи його допит у судовому засіданні не потрібним, про те, що відповідач [PERSON] з січня 1992 року вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення та втратив право користування спірною квартирою з дня вибуття, жодними належними доказами не підтверджується, а навпаки спростовуються показаннями відповідача, про те, що в інших місцях він проживає тимчасово та іншого житла немає, а також показаннями третіх осіб, які підтвердили, що у відповідача залишилися ключі від спірної квартири, що він періодично повертався проживати у спірну квартиру та коли його виганяють з теперішнього його місця проживання він приходить до спірної квартири. Згідно із ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не втратив право користування спірною квартирою, тому його малолітній син [PERSON]. також має право на проживання разом із своїм батьком. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed