Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права на земельну частку (пай) та зобов'язання Барвінківської райдержадміністрації видати на його ім'я розпорядження про виділення земельної частки (паю), посилаючись на наступне. У серпні місяці 1993 року правлінням к.с.п. ім. Калініна позивача було прийнято до членів к.с.п. ім. Калініна і направлено на навчання до Барвінківського СПТУ № 58. У квітні місяці 1996 року він закінчив вказане училище і був прийнятий на роботу до к.с.п. ім.. Калініна в якості кухаря. Заяви про вихід із членів к.с.п. [PERSON] не подавав і рішення про виключення його з членів к.с.п. не приймалося. 23 січня 1996 року було видано Державний Акт на право колективної власності на землю і підприємство стало власником землі, яка підлягала розпаюванню між членами к.с.п.. В цьому зв'язку позивач, приймаючи до уваги те, що він як член к.с.п ім. Калініна, мав право на земельну частку (пай), просив визнати за ним право на вказану частку в землях к.с.п. ім. Калініна., У судовому засіданні позивач, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право на земельну частку (пай). Від позову в частині зобов'язання Барвінківської райдержадміністрації про видачу розпорядження та виділення йому земельної частки, відмовився. Представник Барвінківської райдержадміністрації проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявністю для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що у серпні місяці 1993 року правлінням к.с.п. ім. Калініна [PERSON] було прийнято до членів к.с.п. ім. Калініна і направлено на навчання до Барвінківського СПТУ № 58. У квітні місяці 1996 року він закінчив вказане училище і був прийнятий на роботу до к.с.п. ім.. Калініна в якості кухаря. Заяви про вихід із членів к.с.п. позивач не подавав і рішення про виключення його з членів к.с.п. не приймалося. 23 січня 1996 року було видано Державний Акт на право колективної власності на землю і підприємство стало власником землі, яка підлягала розпаюванню між членами к.с.п.. Згідно з довідкою ліквідаційної комісії СВК ім. Калініна, у 1993 році [PERSON] був прийнятий до членів к.с.п. ім.. Калініна і направлявся на навчання до Барвінківського СПТУ-58. Після закінчення навчання, працював кухарем в господарстві. Заяви про вихід з членів к.с.п. не подавав і рішення про його виключення не приймалося. Згідно з п. 2 Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 8 сернпя 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому та залишаються членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який додається до державного акту на право колективної власності на землю. Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позивач будучи членом к.с.п. ім.. Калініна, мав право на земельну частку (пай), а тому, на думку суду, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved