Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1979 року та проживали однією сім'єю до 18 квітня 2007 року. За час проживання, сторони на спільні кошти придбали майна на суму 771 740 гривень, після розірвання шлюбу, розділити майно добровільно сторони не змогли. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, яке ними було придбано в період шлюбу та на спільні кошти, майно знаходиться у відповідачки і добровільно його розділити вона не бажає, крім того на ім'я відповідачки відкрито в банку «Аваль» рахунок, на який внесено кошти, які є їх спільною власністю. В період шлюбу з відповідачкою, вони зробили ремонт будинку по [ADDRESS] та побудували ряд господарських споруд, тому він просить включити в поділ і 1/3 частину будинку. [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що [PERSON] включив до поділу майна подружжя, майно, яке не є їх спільною власністю, запропонувала провести розподіл майна з урахуванням специфіки їх роботи та не погодилася з запропонованою ціною магазину № 56, розташованого по [ADDRESS], який зареєстрований на ім'я [PERSON] і не заперечувала проти проведення судово-товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості магазину. Крім того, [PERSON] заперечувала проти визнання права власності за [PERSON] на частину будинку по [ADDRESS] та &frac12; частину грошового вкладу, просила включити кошти в сумі 16 тисяч у.о., які [PERSON] отримав від неї, як компенсацію за проведений ремонт та побудовані господарські споруди. Під час розгляду справи по суті сторони неодноразово змінювали свої позовні вимоги, а 18 березня 2008 року подали спільну заяву, де вказали об'єкти та майно, яке вони розділити добровільно не можуть, це магазин № 56 по [ADDRESS], перукарня, розташована по [ADDRESS], кіоск, розташований на земельній ділянці по [ADDRESS], автомобіль «DAEWOO Lanos», пиломатеріали, цегла керамічна та продовольчі товари, які вони придбали на спільні кошти до розлучення і які не були реалізовані. В судовому засіданні [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав та просив визнати за ним право власності на магазин № 56, який розташований по [ADDRESS], на &frac12; частину грошового вкладу, автомобіль, продовольчі товари на суму 20 000 гривень та кіоск із земельною ділянкою по [ADDRESS], а відповідачці залишити будівельні матеріали (цеглу керамічну та пиломатеріали), перукарню по [ADDRESS], інше майно вони розділять добровільно. [PERSON] не заперечувала проти включення до розподілу магазину, перукарні, кіоска з земельною ділянкою, автомобіля та будівельних матеріалів, але заперечувала щодо позовних вимог про розподіл грошового вкладу, так як вона його не має, та просила визнати за нею право власності на перукарню, кіоск з земельною ділянкою та будівельні матеріали, а [PERSON] залишити магазин, автомобіль та продовольчі товари на суму 20 000 гривень. На підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 219 від 24.05.2007 року, на ім'я [PERSON] зареєстровано нерухоме майно - перукарня по [ADDRESS], вартість якої складає 313 400 гривень, станом на 21 серпня 2007 року, згідно витягу із звіту про проведення незалежної оцінки ТОВ «Уманський центр оцінювачів». [PERSON] належить магазин по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 січня 1999 року і вартість його складає 368 640 гривень, згідно звіту про оцінку будівлі магазину, зробленого СП ТОВ «Фавор» м. Умань, станом на 25 жовтня 2007 року, а згідно висновку спеціаліста ТОВ «Контакт-Сервіс» від 11 березня 2008 року, вартість магазину складає 230 600 гривень. [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], розміром 0,0017 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 10.05.2006 року і вартість даної земельної ділянки складає 21 407 гривень, на даній земельній ділянці розташовано кіоск по продажу продовольчих товарів, вартість якого становить 3 965 гривень, що підтверджується витягом із звіту про проведення незалежної оцінки від 21.08.2007 року, проведеної ТОВ «Уманський центр оцінювачів». Сторони в період шлюбу, на спільні кошти, придбали автомобіль «DAEWOO Lanos», який зареєстровано на ім'я [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію і вартість якого складає 42 700 гривень, станом на 16 травня 2007 року, що підтверджується висновком ТОВ «Уманський центр оцінювачів». Сторони визнали, що поділу підлягають продовольчі товари на суму 20 000 гривень, які залишаються [PERSON] та будівельні матеріали (цегла керамічна та пиломатеріали) на суму 29 730 гривень, які залишаються [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на &frac12; частину грошового вкладу, на рахунку відкритого на ім'я [PERSON], не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як вказаних [PERSON] банках [PERSON] вкладів не має, що підтверджується довідками відділення банку «Аваль» в м. Умані, та філії «Відділення Промінвестбанку» в м. Умані, Черкаської області, тобто довідками банків вказаних [PERSON], тому в даній частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно наданих документів [PERSON] та [PERSON] являються приватними підприємцями, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. [PERSON] має дозвіл на продаж продовольчих товарів і він є власником магазину продовольчих товарів по [ADDRESS]. [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 561 від 23.10.2003 року дозволено надавати перукарські послуги в приміщенні перукарні по [ADDRESS], власником якого вона являється. Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження даним майном. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно приватного підприємства, чи фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а мають право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності, сторони ці вимоги не заявляли, а як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, що сторони по справі зареєстровані як підприємці і використовують об'єкти нерухомості, власниками яких вони є для підприємницької діяльності, тому суд вважає, що із розподілу майна подружжя необхідно виключити перукарню, розташовану по [ADDRESS], магазин продовольчих товарів, розташований по [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що поділу, як спільне майно подружжя, підлягає автомобіль «DAEWOO Lanos», вартістю 42 700 гривень, продовольчі товари на суму 20 000 гривень, будівельні матеріали (цегла керамічна та пиломатеріали) на суму 29 730 гривень, земельна ділянка по [ADDRESS], вартістю 21 407 гривень та кіоск вартістю 3965 гривень, а всього підлягає поділу майно на суму 117 802 гривень, кожна із сторін має право на &frac12; частину майна, тобто на суму 58 901 гривень. Враховуючи думку сторін та ті обставини, що сторони користуються кожна конкретним майном, яке підлягає поділу, тому суд вважає, що [PERSON] необхідно виділити майно на суму 62 700 гривень - автомобіль, вартістю 42 700 гривень та продовольчі товари на суму 20 000 гривень, [PERSON] на суму 55 102 гривень - земельну ділянку по [ADDRESS], на якій розташований торгівельний кіоск і вона отримала дозвіл на торгівлю продовольчими товарами, вартістю 25 372 гривень та будівельні матеріали на суму 29 730 гривень. Оскільки вартість майна, виділеного [PERSON] перевищує вартість його долі у спільному майні, яке підлягає розподілу, то суд вважає, що необхідно стягнути грошову компенсацію з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 3799 гривень. Відповідно ст. 57, 60, 61, 70 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11, від 21.12.2007 року,

Outcome: approved