Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

01 лютого 2008 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 23 грудня 1997 року, який був зареєстрований Орільською селищною радою, Лозівського району, Харківської області, актовий запис № 35. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]народження. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя, не має згоди ні з яких важливих питань, що викликає постійні сварки та суперечки, свідком яких стає дитина, що заважає її нормальному розвитку та вихованню. Особливо неадекватною стає поведінка відповідача після вживання алкогольних напоїв. Всі намагання позивача зберегти шлюб результатів не принесли, покращити шлюбні відносини не вдалося. За цих умов позивач вважає збереження шлюбу неможливим. Після розірвання шлюбу, дочка залишиться жити з позивачем. Суперечок про розподіл майна не мають. На підставі викладеного позивач прохає суд - розірвати шлюб з [PERSON], а витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на неї. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя, не має згоди ні з яких важливих питань, що викликає постійні сварки та суперечки, свідком яких стає дитина, що заважає її нормальному розвитку та вихованню. Строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між нею та відповідачем не має. Також позивач вказала, що шлюб у неї перший, дошлюбне прізвище - [PERSON]. Крім того, позивач у позові прохала суд, витрати в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, покласти на неї. Відповідач проти позову не заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ними не має. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього з позивачем перший. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що 23 грудня 1997 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Орільською селищною радою, Лозівського району, Харківської області, про що вчинено актовий запис № 35 (а.с.№5). Від даного шлюбу вони мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO]народження (а.с.№17). Судом встановлено, що у позивача даний шлюб з відповідачем перши й і її дошлюбне прізвище - [PERSON], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.№16). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 28 лютого 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У позовній заяві позивач прохала суд покласти саме на неї витрати при отриманні в органахРАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу, оскільки вона працює, а відповідач не працевлаштований. Суд вважає за можливе витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№2). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved