Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною. Посилалася на те, що вони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2004 року. Від спільного життя мають одну неповнолітню дитину:[PERSON], [INFO] народження. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у відповідача важкий характер, влаштовував сварки в присутності малолітньої дитини. Пояснила, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Шлюбні стосунки припинені з жовтня 2006 року. З того часу вони живуть окремо, спільне господарство ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про місцепроживання і виховання дитини та про розподіл майна немає. Витрати в органах РАГСу просить віднести на відповідача. Також позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач офіційно ніде не працює, однак має доходи. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 200 гривень щомісячно на додаткові витрати. Пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі, дитина хворіє та перебуває на диспансерному медичному обліку, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат. Також пояснила, що вона в даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яку їй, у зв'язку з хворобою дитини, продовжили терміном на 1 рік. Просила стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно з 03 березня 2008 року до 18 лютого 2009 року та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що примирення між ними неможливе, відповідач з листопада 2007 року добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не дає. Дитина хворіє, однак на диспансерному обліку в даний час не перебуває, важких захворювань немає, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково. Просив шлюб розірвати, пояснив, що примирення між ними неможливе. Також, відповідач не заперечував проти того, щоб стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина[PERSON], [INFO] народження в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Пояснив, що він не працює, однак підробляє і отримує дохід біля 500 гривень щомісячно. Крім того, зазначив, що позивач підробляє манікюрницею в салонах краси, дитина через день ходить до дитсадку, а тому не згідний сплачувати аліменти в розмірі по 200 гривень щомісячно на додаткові витрати та по 500 гривень щомісячно на утримання[PERSON] Судом встановлено, що між сторонами 08 серпня 2004 року був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу є неповнолітній син - [PERSON][INFO] народження, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Сторони з жовтня 2006 року не підтримують шлюбних стосунків, в них окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Спірних питань про місцепроживання й виховання дитини та розподіл майна немає. А тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, а позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Малолітній син [PERSON] [INFO]народження, проживає разом із позивачем. [PERSON]. записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти визначаються у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Із пояснень відповідача видно, що інших неповнолітніх дітей на утриманні у нього немає, офіційно не працює. Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і відповідно до цієї норми на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Так, як вбачається з пояснень відповідача,[PERSON] підробляє манікюрницею в салонах краси, що позивач не заперечувала, отримує щомісячні доходи, що підтверджує те, що вона спроможна приймати участь в матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ст.58 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на місяць складає 663 гривні. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей немає, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно з відповідача підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача аліментів: на користь[PERSON] на утримання неповнолітнього сина Івасюка Т.В. в розмірі 250 грн. щомісячно до його повноліття, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів. Крім того, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Твердження позивача про те, що дитина хворіє та перебуває на диспансерному медичному обліку, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та спростовується її ж поясненнями у судовому засіданні, в яких вона підтвердила, що [PERSON]. на диспансерному обліку в даний час не перебуває, важких захворювань не має. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі по 200 гривень щомісячно на додаткові витрати - необґрунтована та задоволенню не підлягає. Згідно ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальний стан сторін, зокрема те, що позивач підробляє та має доходи, відповідач офіційно не працює та отримує незначні доходи у розмірі 500 гривень щомісячно, дитині [PERSON]. 24.01.2008 року виповнилось три роки, а також те, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на її користь на її утримання аліментів в розмірі по 500 гривень щомісячно до 18 лютого 2009 року задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 22 грн. 50 коп.

Outcome: partial