Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Сімеїзську селищну Раду на черговій сесії по суті розглянути її заяву від 15 серпня 2005 року про виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку; відмінити рішення 40-й сесії 4-го скликання від 16 грудня 2005 року про повторний розгляд на сесії її звернення про виділення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва після затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки товариства садоводів і городників «Кацивелі»; зобов'язати Сімеїзську селищну Раду виділити їй земельну ділянку орієнтовною площею 0,49 га в смт. Кацивелі, для будівництва і обслуговування житлового будинку і стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 3000 гривень і судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що вона протягом 19 років відкрито, безперервно і сумлінно користується земельною ділянкою, розташованою в смт. Кацивелі. В жовтні 2002 року, 6 квітня і 15 серпня 2005 року вона зверталася до Сімеїзської селРади із заявами, в яких просила виділити їй дану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку. Разом з тим, до теперішнього часу її заяви по суті так і не були розглянуті. У зв'язку з цим вона звернулася до прокуратури м. Ялта, якій було дане розпорядження Сімеїзській селРаді розглянути на сесії її заяви і 16 грудня 2005 року було ухвалено рішення повторно розглянути її звернення про виділення земельної ділянки в смт. Кацивелі після затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки ТСО «Кацивелі». Вважає дане рішення незаконним, тим більше що повторно її питання розглянуте так і не було. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що через неправомірні дії відповідача вона тривалий час терпить душевні страждання. Представники відповідача і третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не представили. Суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 225 ЦПК України. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ст. 12 ЗК України, розпорядження землями територіальних общин, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад в області земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, що знаходиться в його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської або Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходження земельної ділянки. В даному випадку, власником спірної земельної ділянки є Сімеїзська селищна Рада. Судом встановлено, що 15 серпня 2005 року [PERSON]. звернулася до Сімеїзської селищної Ради із заявою, в якій просила виділити їй в смт. Кацивелі земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с. 9). Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідна міська рада розглядає заяву і у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту її відведення. Разом з тим, заява [PERSON]була винесена на розгляд сесії селищної Ради тільки після її звернення до прокуратури м. Ялта і направлення відповідачу відповідного розпорядження (а.с. 10). Проте по суті воно так і не було розглянуте, а рішенням від 16 грудня 2005 року 40-й сесії 4-го скликання № 4 було постановлено - винести питання про розгляд звернення [PERSON]про виділення земельної ділянки на повторний розгляд сесії Сімеїзської селРади після затвердження проекту землеустрою по відведенню ділянки ТСО «Кацивелі» (а.с. 11). Після цього рішення позивачка неодноразово зверталася до Сімеїзської селРади з проханням розглянути її заяву по суті, на що їй були дані відповіді, що питання про затвердження технічної документації по відведенню земельної ділянки ТСО «Кацивелі» дотепер не вирішене (а.с. 12, 13). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, представники відповідача і третьої особи в судове засідання не з'явилися і доказів того, що земельна ділянка, прошена позивачкою, дійсно має відношення до земельної ділянки, проект відведення якої розробляється ТСО «Кацивелі», на якій стадії знаходиться розробка технічної документації, суду не представлено. Таким чином, суд вважає, що відповідачем неправомірно до теперішнього часу не розглянуто по суті заяву [PERSON]про виділення їй земельної ділянки, а тому її вимоги про відміну рішення від 16 грудня 2005 року і зобов'язання відповідача розглянути по суті подану нею заяву є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, в позові в частині зобов'язання відповідача виділити земельну ділянку слід відмовити, оскільки Сімеїзська селРада, будучи власником землі, має право, діючи в рамках Закону і в інтересах територіальної громади, розпоряджатися землею, що знаходиться в її компетенції, на свій розсуд і суд не має права вийти за рамки своєї компетенції, зобов'язавши власника землі вчиняти будь - які дії, направлені на відчуження майна, що належить йому. В позові про стягнення моральної шкоди також слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 1167 ЦК України, для покладання на особу обов'язку відшкодувати моральну шкоду, необхідна сукупність чотирьох умов: наявність шкоди, протиправність дій особи, що завдала шкоду; причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, що завдала шкоду і шкодою; вини в спричиненні шкоди. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість для покладання відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку позивачкою не представлено суду достатньо даних про наявність самої моральної шкоди: [PERSON]користується спірною земельною ділянкою, відповідач їй в цьому не перешкоджає, не дивлячись на відсутність в неї зараз достатніх для цього правових підстав. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 17 гривень і витрат на інформаційно - технічне забезпечення справи в сумі 7,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial