Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно та визначення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві вказала, що з 27 жовтня 1979 року по вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем позивачка має сина - [PERSON][INFO] За час спільного проживання подружжя побудували житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS]а також господарські будівлі. Будівництво було завершено в 1994 році і будинок здано в експлуатацію. На підставі рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 дистопада 2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки з приводу користування спільним майном, до якого належать: житловий будинок, вхідний погріб, гараж, сарай, огорожа, розташовані в [ADDRESS]на неприватизованій земельній ділянці. У зв'язку з цим, посилаючись на те, що добровільно розділити спільне майно відповідач відмовляється, позивачка просила визнати за нею право власності на &frac12; частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими в [ADDRESS], провести поділ спільного майна в натурі, виділивши їй у користування &frac12; частину майна у відповідності з висновком технічної експертизи, визначити порядок користування земельною ділянкою, розділивши її по &frac12; частині кожній із сторін. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила суд розділити спільне майно взявши за основу варіант розподілу домоволодіння №1 визначений у висновку №61-08 будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2007 року, визнавши за нею право власності на приміщення квартири №2 (позначені на плані житлового будинку червоним кольором) та право користування земельною ділянкою згідно з варіантом розподілу №1 зазначеним у висновку будівельно-технічної експертизи. В частині сплати відповідачем компенсації різниці вартості майна в сумі 42063 гривні позивачка відмовилась від своїх позовних вимог. Представник позивачки підтримав позовні вимоги позивачки. Відповідач та його представник позов визнав частково, погодився з вимогами позивачки щодо виділення в її власність &frac12; частини спільного майна, проте наполягав на виділенні у його власність згідно з варіантом розподілу №1, визначеним у висновку №61-08 будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2007 року, також приміщення квартири №2 (позначені на плані житлового будинку червоним кольором). Відповідач просив при розподілі майна також врахувати, що разом з ним у спірному будинку проживає син - [PERSON], який приймав участь у будівництві будинку. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 27 жовтня 1979 року Шишацьким районним відділом ЗАГСу Полтавської області та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 27 листопада 2007 року відділом РАЦС Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1979 року по 27 листопада 2007 року. В судовому засіданні встановлено і це визнається сторонами, що за період спільного проживання сторони побудували житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в[ADDRESS] Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, норми якого діяли на момент прийняття в експлуатацію побудованого подружжям будинку (згідно акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 08 грудня 1992 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно з ст.60 Сімейного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір можу бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що спору про кількість та вартість майна, що перебуває у спільній сумісній власності, між сторонами немає. Представник відповідача просив суд при розподілі майна врахувати, що він, як син позивачки та відповідача також приймав участь у будівництві будинку і має право на частку. Проте суд не може прийняти доводи представника відповідача до уваги, оскільки на момент закінчення будівництва і прийняття будинку в експлуатацію [PERSON] виповнилось 9 років і реальної участі у будівництві будинку від приймати не міг. Суд кладе в основу рішення висновок будівельно-технічної експертизи №61-08 від 07 лютого 2007 року згідно з варіантом розподілу жилого будинку №1 та варіантом розподілу земельної ділянки №1. Оцінивши докази по справі, суд приймає до уваги інтереси сина позивачки та відповідача - [PERSON]., який постійно проживає з відповідачем у спірному будинку, тому суд обирає варіант розподілу №1, згідно з яким ідеальна частка домоволодіння, що виділяється відповідачу становить 33/50 а ідеальна частка домоволодіння, що виділяється позивачу становить 17/50. Враховуючи відмову позивачки від позову в частині виплати відповідачем компенсації різниці вартості часток, суд вважає, що інтереси [PERSON]. достаньою мірою враховані.

Outcome: approved