Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. В позові посилається на те, що згідно наказу №18 від 01.03.2005 року він був прийнятий на роботу на ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” на посаду начальника цеху, після чого згідно наказу №2-К від 30.03.2005 року переведений на посаду головного інженера ВАТ „Чернівецька меблева фабрика”. Вказує в позові на те, що в травні 2007 року його було звільнено з роботи, з ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України, згідно наказ №126 від 18.05.2007 року. Після отримання розрахунку, а саме 15.06.2007 року, він дізнався, що йому зменшено розмір заробітної плати з 1950 грн. до 1500 грн. Відповідно до цього окладу йому була нарахована зарплата за травень 2007 року, при його звільненні з ним проведено розрахунок не в повному розмірі та не виплачено середній заробіток по день розрахунку. Посилається в позові на те, що відповідно до розрахунку адміністрація ВАТ „Чернівецької меблевої фабрики” повинна сплатити йому 2400 грн. середнього заробітку за час затримки з ним розрахунку. В процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, оскільки в судовому засіданні відповідач надав наказ №2 від 04.01.2008 року ВАТ „Чернівецької меблевої фабрики”, яким зменшення розміру його окладу раніше виданим наказом від 30.04.2007 року, було визнано незаконним та яким скасовується раніше виданий наказ. Вказує на те, що відповідач визнав свою вину і повинен сплатити йому заробітну плату по день відміни наказу. Посилається в позові на те, що на сьогоднішній день він працює головним інженером на підприємстві, де його оклад складає 1500 грн. на місяць, тобто різниця в окладах складає 450 грн., згідно довідки яка є в матеріалах справи. Враховуючи наведене вважає, що підлягає стягненню з відповідача на його користь гроші, а саме: 3150 грн. - різницю в посадових окладах за період з 29.05.2007 року по 04.01.2008 року, 975 грн. - половину не виплаченого посадового окладу за травень 2007 року та 300 грн. - недорахованої компенсації за невикористані відпустки, 2100 грн. -різницю у фактично встановленій та отримуваній зарплаті за квітень-травень 2007 року та моральної шкоди в сумі 3000 грн., а всього на загальну суму -10 525 грн. Просить стягнути з ВАТ „Чернівецької меблевої фабрики” на його користь гроші в розмірі 10525 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному об'ємі та дали аналогічні пояснення згідно позовної заяви та доповнень до позовної заяви. Просять стягнути з ВАТ „Чернівецької меблевої фабрики” на його користь гроші в розмірі 10525 грн. Представники ВАТ „Чернівецької меблевої фабрики” [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали част­ково, а саме в частині зменшення посадового окладу за 11 робочих днів відпрацьованих позивачем в травні 2007 року в сумі 159 грн. 21 коп., пропорційно відпрацьованого часу, без врахування податків, згідно наказ №2 від 04 січня 2008 року. Представники відповідача пояснили, що виплати пов'язані із запровадженням скороченого робочого дня, виплаті не підлягають, оскільки [PERSON] був завчасно повідомлений про скорочення робочого дня, згідно протоколу засідання правління від 26.02.2007 року, крім того вказані накази були доведені до відома працівників шляхом оприлюднення через дошку оголошень, крім того в силу своїх службових обов'язків позивач достовірно знав про даний наказ. Компенсація за затримку виплати заробітної плати виплаті не підлягає, оскільки [PERSON] в день звільнення не працював та після звільнення не пред'являв вимоги про розрахунок ні письмово ні усно, а тільки на виклик головного бухгалтера прийшов і отримав розрахунок 15.06.2007 року. Крім, цього [PERSON] був матеріально-відповідальною особою, згідно договору про матеріальну відповідальність від 10.01.2005 року і станом на день звільнення не передав матеріальні цінності про, що підтверджується актами та звіти про передачу матеріальних цінностей, не підписаний обхідний лист, вказані факти підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] В поясненнях посилаються на те, що у відповідності до ст.ст. 594, 597 ЦК України власник має право притримати виплату розрахунку до повної передачі матеріальних цінностей. Оскільки вини власника або уповноваженого органу немає, то компенсація не виплачується. Щодо моральної шкоди то позивачем не доведено, що зменшення розмірі посадового окладу призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки він практично після передачі матеріальних цінностей зразу ж влаштувався на іншу роботу. Доказів щодо моральної шкоди позивачем та його представником до суду не надано. Вважають, що позовні вимоги що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] гроші в сумі 159 грн., невиплачену заробітну плату в зв'язку із зменшенням розміру посадового окладу пропорційно відпрацьованого часу у травні 2007 року. Суд заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу №18 від 01.03.2005 року він був прийнятий на роботу на ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” на посаду начальника цеху, після чого згідно наказу №2-К від 30.03.2005 року переведений на посаду головного інженера ВАТ „Чернівецька меблева фабрика”. Судом встановлено, що [PERSON] 16.05.2007року подав заяву на звільнення за власним бажанням з роботи, після чого позивача було звільнено з роботи, з ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України, згідно наказ №126 від 18.05.2007 року. В день звільнення [PERSON] не працював про що свідчить табель обліку робочого часу. Судом встановлено, що позивач 22.05.2007 року отримав перелік матеріальних цінностей, що за ним числилась та протягом не менше 5 днів [PERSON] передавав їх [PERSON] Після звільнення та передачі матеріальних цінностей позивач не звертався до ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” з вимогою про виплату йому розрахункових при звільненні, а був повідомлений про отримання розрахунку працівниками бухгалтерії підприємства. Судом встановлено, що після звільнення позивача з ВАТ „Чернівецька меблева фабрика”, починаючи з 29.05.2007 року влаштувався на роботу в ТОВ ВКФ „Балаком” головним інженером з окладом 1500 грн. на місяць, що підтверджується довідкою від 01.11.2007 року. Згідно ксерокопії трудової угоди від 11.05.2005 року та договору про майнову відповідальність матеріально відповідальної особи від 10.01.2005 року ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” вбачається, що позивач [PERSON] був матеріально - відповідальною особою. З довідки ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” від 13.09.2007 року вбачається, що [PERSON] отримав заробітну плату та компенсацію відпускних за 12 календарних днів по відомості №71 від 15.06.2007 року. З довідки про доходи ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” від 26.10.2007 року вбачається, що заробітна плата позивача складала 1950 грн., за травень 2007 року заробітна плата склала 1004 грн. 06 коп. З ксерокопії обхідного листа від 18.05.2007 року вбачається, що головний бухгалтер обхідного листа не підписав. Судом встановлено, що позивач на момент звільнення не передав власнику матеріальні цінності, а продовжував передавати матеріальні цінності до 15.06.2007 року, дня отримання з ним повного розрахунку. Ці обставини знайшли підтверджені дослідженими доказами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що позивач [PERSON] після звільнення з фабрики продовжував передавати матеріальні цінності до 15.06.2007 року, дня отримання з ним повного розрахунку. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позивач [PERSON] після звільнення з фабрики продовжував передавати матеріальні цінності до 15.06.2007 року, дня отримання з ним повного розрахунку. Крім того на рахунках фабрики не було грошей. Після звільнення та передачі матеріальних цінностей позивач не звертався до ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” з вимогою про виплату йому розрахункових при звільненні, а був повідомлений про отримання розрахунку працівниками бухгалтерії підприємства. Згідно ч.7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 235 КЗпП України встановлено, що у випадку поновлення на роботі працівникові сплачується середній заробіток або різниця в заробітку за час вимушеного прогулу або за час виконання нижче оплачуваної роботи. Позивач та його представник в судовому засіданні не надали докази, що позивач який не працював на фабриці в день звільнення, звертався до керівництва або власника фабрики з вимогою, про розрахунок з ним при звільнення, крім того не надали докази вини власника по невиплаті розрахунку при звільненні та докази заподіяння моральної шкоди позивачу діями відповідача. В судовому засіданні встановлено, що позивач на момент звільнення не передав власнику повністю матеріальні цінності, а продовжував передавати матеріальні цінності до 15.06.2007 року, до дня отримання з позивачем повного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівникові у разі, якщо порушення його законних призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] звільнився 18.05.2007 року за власним бажанням, згідно поданої ним заяви, після чого 29.05.2007 року влаштувався на нову роботу в ТОВ ВКФ „Балаком”. В судовому засіданні [PERSON] надано доказів про заподіяння відповідачем йому моральних страждань, а також докази, щодо його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. Враховуючи наведене суд вважає, що вина відповідача щодо несвоєчасної виплати позивачу належних йому сум при звільненні, в судовому засіданні не доведена, оскільки позивач в день звільнення не працював, після звільнення не пред'являв ніяких вимог до відповідача про проведення з ним відповідних розрахунків, відповідних доказів до суду не надав. Згідно повідомлення бухгалтерії отримав розрахунок 15.06.2007 року. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що в частині позову щодо невиплати розрахунку при звільненні та заподіяння моральної шкоди позивачу, позовні вимоги необґрунтовані. Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримував заробітну плату в розмірі 1950 грн., згідно довідки виданої ВАТ „Чернівецькою меблевою фабрикою”, позивач нічим не підтвердив розмір заробітної плати - 3000 грн., в своїх розрахунках. Крім цього позивач не підтвердив ніяким розрахунком суму 300 грн., як компенсацію за невикористану відпустку, згідно із розрахунком відповідача Николаєвичу В.І. виплачена компенсація в розмірі 598 грн. 80 коп. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був повідомлений вчасно за два місяці, згідно протоколу правління від 26.02.2007 року про запровадженням скороченого робочого, згідно наказу №24 від 30.04.2007 року. Крім того, вказаний наказ був доведений до відома працівників фабрики, шляхом оприлюднення через дошку оголошень, позивач в силу його службових обов'язків, як член правління фабрики, достовірно мав знати про запровадженням скороченого робочогодня. В судовому засіданні встановлено, що наказом №3 від 04.01.2008 року ВАТ „Чернівецька меблева фабрика”, було відмінено наказ №24 від 30.04.2007 року, який вступив в дію з 01.05.2007 року, в частині зміни посадового окладу головного інженера, з вказівкою бухгалтерії зробити відповідний перерахунок за травень 2007 року позивачу. Враховуючи наведене, суд вважає, що з ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” на користь позивача слід стягнути в частині зменшення посадового окладу за 11 робочих днів відпрацьованих в травні 2007 року гроші в сумі 159 грн. 21 коп., пропорційно відпрацьованого часу, без врахування податків, згідно наказ №2 від 04 січня 2008 року. Таким чином позов [PERSON] до ВАТ „Чернівецька меблева фабрика” про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial