Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] - про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Вказав, що придбав у відповідача згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2001 року незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці загальною площею 494,7 кв.м. За придбане майно повністю розрахувався, на підтвердження чого відповідачем було складено відповідну розписку. З тих пір проживає у вказаному будинку разом із сім”єю.[PERSON] була первісним власником зазначеного будинку, який 02.08.1975 року продала [PERSON] згідно договору купівлі-продажу у вигляді розписки від 02.08.1975 року. З моменту придбання останнім будинку він проживав там разом із дружиною та сином. [INFO]року [PERSON]помер. Після його смерті та смерті його дружини, будинок прийняв у власність, в порядку спадкування за законом шляхом фактичного вступу у володіння і користування спадковим майном, їх син - відповідач по справі. У зв”язку з тим, що [PERSON] не зміг у встановленому порядку оформити право власності на будинок, позивач не має можливості зареєструвати право власності на придбане майно. Відсоток готовності будинку складає 51 %. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного будинку укладений ним з [PERSON] та визнати за ним право власності на придбаний будинок. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Третя особа заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що дійсно продала померлому [PERSON]спірний будинок, про що нею була складена відповідна розписка. Однак всієї вартості за будинок так і не отримала, залишився борг у сумі 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши будинкову книгу на будинок по [ADDRESS]та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними ОКП “КООБТІ” незакінчене будівництво по [ADDRESS]належить[PERSON] за рішенням виконкому Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1971 року за № 950. У судовому засіданні також з”ясовано, що 02.08.1975 року[PERSON] продала належне їй незакінчене будівництво [PERSON]Даний факт засвідчено відповідною розпискою засвідченою головою квартального комітету № 32 від 02.08.1975 року. При цьому, факт продажу будинку та складання такої розписки третьою особою не оспорюється. Таким чином суд дає критичну оцінку її твердженням щодо неповної сплати покупцями вартості придбаного майна, оскільки зазначене спростовується власноручно написаною нею же розпискою. Дані правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, оскільки розпочалися та закінчилися до 1 січня 2004 року. Статтею 128 ч. 1 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Судом встановлено, що [PERSON]та його дружина[PERSON] прописалися у спірному будинку 21.01.1976 року, про що свідчать дані будинкової книги та довідки квартального комітету № 4 Ленінського району м. Кіровограда від 06.12.2007 року за № 1088. Однак, право власності на придбане майно належним чином не оформили. При цьому, оскільки будинок [PERSON] був придбаний під час шлюбу, то відповідно до ст. 22 КпШС УРСР 1969 року, належав йому на праві спільної сумісної власності разом із дружиною. [INFO]року [PERSON]помер. Після цього належна спадкодавцеві частина будинку перейшла у власність його дружини на підставі ст. 549 ЦК України, так як остання продовжила проживати у будинку, тим самим фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Статтею 549 ЦК України ( редакція 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [INFO] року померла[PERSON] Суд з”ясував, що відповідач з 1976 року проживав у будинку[ADDRESS], прописаний за вказаною адресою з 18.06.1997 року. Таким чином суд встановив, що на момент смерті позивач постійно проживав із спадкодавцем, до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини протягом строку, встановленого Законом, не звертався, а тому є таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З огляду на зазначене відповідач мав право продажу спірного майна. У судовому засіданні встановлено, що 14.04.2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку з надвірними будівлями[ADDRESS], відсоток готовності якого становить 51%. Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Сторонами всі умови договору були виконані належним чином, а саме відповідач передав належне йому майно, а позивач у свою чергу прийняв придбане ним майно, заселившись у будинок разом із своєю сім”єю, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету № 4 від 06.12.2007 року № 1090 та сплатив за нього грошову суму, на засвідчення чого відповідачем складено розписку. Таким чином суд вважає за можливе визнати такий договір дійсним. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право власності на незакінчене будівництво позивачем набуте на законних підставах, а тому визнає за ним право власності.

Outcome: approved