Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-05 00:00:00

Позивач у вересні 2007 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з жилого приміщення, в зв'язку з припиненням дії договору оренди, мотивуючи свої вимоги тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Мостобуд» (далі - ВАТ «Мостобуд») та [PERSON] 01.04.2005 року був укладений договір на оренду житлового приміщення, згідно якого відповідачці на сім'ю з трьох осіб було надано жиле приміщення кімната № [ADDRESS]по вул. Баренбойма в м. Києві. По закінченню строку дії договору відповідачі не виконали умови договору й спірне жиле приміщення не звільнили. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив зазначені в позові обставини, підтримав позовні вимоги, просив суд виселити відповідачів з неповнолітньою дитиною із займаного ними жилого приміщення в зв'язку з закінченням строку дії договору оренди. Відповідач [PERSON], позов не визнала, розуміє що строк дії договору оренди на жиле приміщення закінчився, але просить не виселяти, тому що не має іншого житла. В спірному житловому приміщенні вона проживає разом з чоловіком та неповнолітньою дитиною, які зареєстровані в м. Києві по вул. [ADDRESS]. Також відповідачка пояснила, що в кінці 2007 року вони повинні були переїхати до власної квартири, яку вони придбали у власність в грудні 2006 року, але до теперішнього часу будинок не введений в експлуатацію і вони не можуть заселитися. Відповідач [PERSON]., належним чином повідомлений в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради № 144/2720 від 17.03.2005 року були передані у володіння та користування ВАТ «Мостобуд» будинки комунальної власності територіальної громади м. Києва на вулиці Баренбойма, 3, 7, 9, 13, 17 у Голосіївському районі м. Києва з метою забезпечення будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро для проживання працівників ВАТ «Мостобуд» (а.с. 10). Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення з будинку державного або громадського житлового фонду допускається лише з підстав встановлених законом. 01 квітня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 27 на оренду житлового приміщення, відповідно до умов якого відповідачу на сім'ю з трьох осіб була надана кімната №[ADDRESS] у м. Києві (а.с. 19-22). Термін дії вказаного договору визначений умовами договору з 01 квітня 2005 року до 31 грудня 2005 року. Згідно додаткової угоди № і від 24 січня 2006 року термін дії договору продовжено до 31 грудня 2006 року (а.с. 23). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами взятих на себе договірних зобов'язань, відповідачі повинні звільнити житлове приміщення, яке надано в оренду, після закінчення обумовленого договором терміну його дії. Всупереч договірному зобов'язанню відповідачі жиле приміщення не звільнили і продовжують ним користуватися, що є порушенням зазначеного договору. Крім того судом достовірно встановлено, що відповідачам ордер на спірну кімнату не видавався, на вказаній жилій площі відповідачі не зареєстровані, не перебувають у трудових відносинах з позивачем, жиле приміщення надавалося їм на підставі договору оренди, строк дії якого закінчився. До списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов ні вона ні чоловік не включалися і не перебувають на обліку осіб на надання житла в м. Києві. За таких обставин, коли ордер на жиле приміщення не видавався, строк дії договору оренди жилого приміщення закінчився і відповідачі не звільнили займане ними приміщення, вони відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в сумі 7 грн. 50 коп. На підставі викладеного, ст. 109, 116 ЖК України, ст. 526 ЦК України,

Outcome: approved