Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лотуре-Агро» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. Позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив, що він працював заступником директора Харківського регіонального підрозділу з питань розширення сільськогосподарського виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро» з 3 травня 2007 року. Наказом №212/к від 30 серпня 2007 року його звільнили з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов»язків. Звільнення вважає незаконним. 23 серпня 2007 року він захворів і йому довелося звертатися за медичною допомогою до комунального закладу охорони здоров»я «Дворічанська центральна районна лікарня», де йому призначили лікування, а 24 серпня 2007 року він був госпіталізований у хірургічне відділенні цієї лікарні. Ніяких пояснень щодо обставин грубого порушення ним трудових обов»язків йому не надали. 31 серпня на свою домашню адресу він отримав телеграму з повідомленням щодо явки в м. Рубіжне, де знаходиться філія ТОВ «Лотуре-Агро». 3 вересня 2007 року він поїхав за зазначеною адресою, де йому було вказано на те, що його звільнили в зв»язку з тим, що двома працівниками служби безпеки були написані доповідні записки про те, що він з 23 серпня 2007 року без поважних причин не поїхав у відрядження у філію «Лотуре-Агро» до м. Лебедин Сумської області. Він зателефонував 23 та 24 серпня своєму керівництво про неможливість виїзду у відрядження у зв»язку з хворобою. Про своє звільнення він дізнався лише після отримання 31 серпня на свою домашню адресу телеграми з повідомленням про звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України та необхідність його явки в м. Рубіжне, де знаходиться філія ТОВ «Лоту ре-Агро» 3 вересня 2007 року для отримання трудової книжки. Він з»явився у зазначений час за вказаною адресою та лише 3 вересня 2007 року був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку. Вважає своє звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України незаконним. Просив поновити його на роботі з 30 серпня 2007 року. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення оплати за час вимушеного прогулу просив залишити без розгляду, оскільки до теперішнього часу відповідачем не надано довідку про його середньомісячний заробіток та подав до суду відповідну заяву. Ухвалою суду від 3 березня 2008 року позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро» в частині стягнення оплати за час вимушеного прогулу залишено без розгляду. Відповідач ТОВ «Лотуре-Агро» про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, про причину неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача на обгрунтування своїх вимог, після з»ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами, дійшов висновку, що позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро» про поновлення на роботі підлягає задоволенню у повному обсягу, з наступних підстав. Згідно наказу за підписом директора ТОВ «Лотуре-Агро» В. В. Жук № 139/к від 14 травня 2007 року [PERSON] був призначений на посаду заступника директора з організації та розширення сільськогосподарського виробництва Харківського регіонального підрозділу ТОВ «Лотуре-Агро» з 3 травня 2007 року. Наказом за підписом директора ТОВ «Лотуре-Агро» В. В. Жук №212/к від 30 серпня 2007 року позивача по даній справі звільнили з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов»язків (п.1 ст. 41 КЗпП України). Підстава: службове розслідування відділу контролю та безпеки функціонування підприємства від 29 серпня 2007 року. У наказі про звільнення [PERSON]. з займаної посади не зазначено за яке саме грубе порушення трудових обов»язків його звільнено за п. 1 ст. 41 КЗпП України. При цьому в даному наказі зазначено, що наказ погоджено 30.08.2007 року першим заступником директора О. С. Яременко та начальником юридичного відділу Н. О. Головченко, але підпис О. С. Яременко відсутній. Згідно доповідних записок директору ТОВ «Лотуре-Агро» В. В. Жук та актів складених працівниками ТОВ «Лотуре-Агро» 23 серпня 2007 року [PERSON] знаходився за місцем роботи у с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, де відмовився отримати посвідчення про відрядження та грошові кошти, а також відмовився їхати у відрядження згідно наказу директора від 23 серпня 2007 року № 135. При цьому підпис [PERSON] про ознайомлення з наказом про відрядження у цьому наказі відсутній. Відповідно листа директора ТОВ «Лотуре-Агро» № 408 від 23 серпня 2007 року (без підпису директора) [PERSON] був запрошений на засідання трудового колективу ТОВ «Лотуре-Агро», яке відбудеться 30.08.2007 року о 10-00 за адресою: Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Ілліча, 2. Питання, що будуть розглядатися стосуються подальшої трудової діяльності [PERSON]. і в разі його неявки без поважних причин засідання відбудеться за відсутністю [PERSON]. В даному листі зазначено, що[PERSON] відмовився від підпису у цьому листі про що складено акт №2/к-Г від 23 серпня 2007 року, але позивач по даній справі 23 серпня 2007 року нікого з представників ТОВ «Лотуре-Агро» у с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області не бачив. З зазначеним листом його ніхто не ознайомив. Про існування наказу про відрядження [PERSON] нічого не знав. 31 серпня на свою домашню адресу [PERSON] отримав телеграму з повідомленням про звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України та необхідність його явки в м. Рубіжне, де знаходиться філія ТОВ «Лоту ре-Агро» 3 вересня 2007 року для отримання трудової книжки. 3 вересня 2007 року він поїхав за зазначеною адресою, де йому повідомили про звільнення в зв»язку з тим, що він з 23 серпня 2007 року без поважних причин не поїхав у відрядження у філію «Лотуре-Агро» до м. Лебедин Сумської області. [PERSON]. лише 3 вересня 2007 року ознайомили з наказом про звільнення та видали трудову книжку з відповідним записом про звільнення. Згідно довідки лікаря та амбулаторної картки позивача по даній справі [PERSON] 23 серпня 2007 року звертався за медичною допомогою до комунального закладу охорони здоров»я «Дворічанська центральна районна лікарня» (діагноз «Мочекаменная болезнь, левосторон. почечная колика»), де йому призначили лікування, а згідно лікарняного листа з 24 серпня 2007 року він був госпіталізований у хірургічне відділенні зазначеної лікарні, де проходив лікування у стаціонарі по 29 серпня 2007 року. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача та застосовує наступні нормативно-правові акти. Ст. 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 41 КЗпП України, може бути проведено без попередньої згоди профспілкового органу, але розірвання трудового договору у випадках, передбачених ст.. 41 Кодексу законів про працю України, провадиться з додержанням частини 3 статті 40 КЗпП України, а саме: не допускається звільнення працівника з ініціатива власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а згідно вище зазначених доказів позивач по даній справі був звільнений за одноразове грубе порушення трудових обов»язків в період його тимчасової непрацездатності. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 ( із послідуючими змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України) на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов»язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов»язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду. Відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 ( із послідуючими змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясовувати, в чому конкретно проявлялось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідачем по справі не надано доказів на обгрунтування застосованого у відношенні позивача по даній справі дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власником або уповноваженим ним органом ТОВ «Лотуре-Агро» від [PERSON]. не відібрано письмові пояснення щодо грубого порушення трудових обов»язків з його боку, не були враховані при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини за якими вчинено проступок, попередню роботу [PERSON]. та наявність в діях останнього проступку взагалі, чим власником та уповноваженим ним органом ТОВ «Лотуре-Агро, порушений порядок застосування адміністративних стягнень, передбачений ст. 149 КЗпП України. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних і юридичних осіб, поданими відповідно Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Наказом директора ТОВ «Лотуре-Агро» №212/к від 30 серпня 2007 року [PERSON]. звільнили з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов»язків (п.1 ст. 41 КЗпП України) без законних підстав і тому на підставі ст. ст. 232, 235 КЗпП України, суд поновляє [PERSON] на роботі на посаді заступника директора з організації та розширення сільськогосподарського виробництва Харківського регіонального підрозділу ТОВ «Лотуре-Агро» з 30 серпня 2007 року, бо відповідно ч.6 ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Лотуре-Агро» 17 грн. судового збору на користь держави та 7,50 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Згідно п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді заступника директора з організації та розширення сільськогосподарського виробництва Харківського регіонального підрозділу ТОВ «Лотуре-Агро» з 30 серпня 2007 року. На підставі: ст.43 Конституції України, ч. 3 ст. 40, п. 1 ст. 41, ст.43-1,ст. ст.147,147-1, 148, 149 ст. 232, ст. 235 Кодексу законів про працю України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та викладеного,

Outcome: approved