Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовною заявою до станції Ніжин Південно-Західної залізниці в якій просить поновити її на посаду продавця 4 розряду на станції Ніжин Південно-Західної залізниці, та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7.03.2007 року по день поновлення на роботі. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 14.05. 2006 року вона працювала у відповідача на посаді продавця 4 розряду. Наказом №5 від 7 березня 2007 року вона була звільнена з роботи по ст.40 п.7 КЗпП України, за знаходження на робочому місці в нетверезому стані. Наказ про своє звільнення вважає незаконним, оскільки 7.03.2007 року вона спиртних напоїв не вживала, і в стані алкогольного сп"яніння не перебувала. І це підтверджується протоколом медичного огляду на стан сп"яніння за №41 від 7.03.2007 року, який був складений лікарем-наркологом[PERSON], і в якому зазначено, що вона твереза. Про це можуть підтвердити також свідки. В процесі розгляду справи судом була проведена заміна неналежного відповідача, станції Ніжин Південно-Західної залізниці, яка не являється юридичною особою, на належного відповідача - Державне територіально-галузеве об"єднання "Південно-Західна залізниця". В судовому засіданні позивачка [PERSON]. підтримала заявлені нею в позовній заяві вимоги і пояснила, що вона працювала у відповідача на посаді продавця, а в при необхідності вона повинна була підміняти чергового по кімнатах відпочинку. В ніч на 07 березня 2007 р. вона підміняла чергову по кімнатах відпочинку. Приблизно о пів на першу ночі вона зайшла до кімнати відпочинку "Люкс", щоб перевірити наявність білизни. За нею зайшов незнайомий їй чоловік з відкритою пляшкою вина і стаканами, та запропонував випити. Проте вона відмовилась, і чоловік пив вино сам. Через деякий час до кімнати зайшов ще якийсь чоловік і попросив її його поселити. Вона запропонувала цьому чоловікові звернутись до чергового по вокзалу з приводу поселення. Тоді чоловік пред"явив їй своє службове посвідчення, і виявилось що це був інспектор "Укрзалізниці" [PERSON] Він став звинувачувати її в тому, що на робочому місці вона вживає спиртні напої. Після цього інспектор [PERSON]., в присутності працівників вокзалу, склав акт про те, що на роботі вона знаходилась в нетверезому стані. Даний акт вона підписати в результаті психологічного тиску на неї з боку [PERSON] Від написання пояснення з цього приводу вона відмовилась. Від роботи її не відсторонили, і вона допрацювала до закінчення зміни. Вранці вона пішла до лікаря - нарколога, котра провела її освідчення на стан сп"яніння, взяла на аналіз мочу, після чого видала висновок, що вона твереза. Вона принесла цей висновок на засідання профкому, де вирішувалось питання дачі згоди на її звільнення, проте його до уваги не прийняли, і вона була звільнена з роботи за перебування на робочому місці у нетверезому стані. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки спиртних напоїв на роботі вона не вживала. Тому просила суд поновити її на роботі на посаді продавця та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу. Представник відповідача - Держаного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця" Кучер М.К. в судовому засіданні не визнав позовних вимог позивачки і пояснив, що в ніч на 07 березня 2007 р. [PERSON]. чергувала в кімнатах відпочинку. При перевірці інспектором по контролю[PERSON] було встановлено, що під час роботи [PERSON]. вжила спиртні напої і була в нетверезому стані. Про це був складений акт, який [PERSON]. підписала. На звільнення позивачки з роботи була отримала згода профспілкового комітету. Акт медичного освідчення [PERSON]. на стан сп"яніння просив не брати до уваги, оскільки кров на аналіз у позивачки не бралась. Оскільки при звільнення позивачки з роботи порушень ніяких допущено не було, то просив відмовити [PERSON]. в задоволенні позову. Третя особа на стороні відповідача [PERSON]. в судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивачки і дав у справі аналогічні пояснення що і представник відповідача. Крім того Сидоренко пояснив, що з часу складання на позивачку акту до часу її медичного обстеження в наркологічному диспансері пройшло близько 11 години, і за цей час алкоголь був виведений з її організму. Тому просив відмовити [PERSON]. в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача по справі, пояснення третьої особи, покази свідків, спеціаліста, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність відмови позивачці в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON]. працювала на станції Ніжин продавцем, і згідно з виробничою інструкцією / а. с. 32-36 /, вона також при необхідності повинна була підміняти чергового по кімнатах відпочинку. Суд вважає встановленим і те, що 07 березня 2007 року, близько 0 годин 30 хвилин, [PERSON]., підміняючи чергового по кімнатах відпочинку на станції Ніжин, знаходилась на робочому місці в нетверезому стані. І про це підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]., котрі зокрема показали, що 7 березня 2007 р. вони знаходились на робочих місцях на вокзалі станції Ніжин бачили, що позивачка на своєму робочому місці була в нетверезому стані. Обличчя в неї було червоне, з роту відчувався запах алкоголю. Позивачку вони бачили після того, як інспектор[PERSON] склав на неї протокол за перебування на робочому місці в нетверезому стані. Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив, що він працює на медпункті станції Ніжин. Коли до нього привели для освідчення на стан сп"яніння [PERSON]. то він повідомив, що в нього відсутні засоби для такого освідчення. Візуально від бачив, що [PERSON]. перебувала в стані сп"яніння, оскільки в неї була неадекватна поведінка, почервоніння обличчя, про що він записав до журналу. Коли [PERSON]. подула в стакан і він його понюхав, то запаху алкоголю не почув, оскільки в нього в той період було захворювання носа. Допитаний в якості Свідка[PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що близько 0 годин 30 хвилин він зайшов до кімнати відпочинку на станції Ніжин, де в той час перебувала чергова по залу відпочинку [PERSON]. та незнайомий чоловік. В кімнаті було сильно накурено, стояла недопита пляшка вина. Від [PERSON] було чути запах алкоголю, її поведінка була неадекватною. Після цього він попросив [PERSON]. запросити чергового по вокзалу, в присутності якого склав акт за перебування [PERSON]. на робочому місці в нетверезому стані. Даний акт позивачка прочитала та підписала. Ніякого психологічного тиску на позивачку він не чинив, щоб примусити її підписати акт. З копії протоколу медичного огляду на стан сп"яніння видно / а. с. 6 /, що дослідження на предмет виявлення стану сп"яніння [PERSON]. проводились лише методом Рапопорта та методом дослідження сечі. Форма даного протоколу затверджена наказом Міністра охорони здоров"я України в 1999 р., і протоколом передбачене дослідження для дачі висновку сечі, слини, крові, змивів поверхні губ, шкіри обличчя і пальців рук. Свідок[PERSON] в суді підтвердила, що при освідченні [PERSON]. на стан сп"яніння вона досліджувала лише сечу. Також свідок показала, що за годину з організму людини виводиться приблизно 0,20 промілі алкоголю. Допитана в якості спеціаліста судово-медичний експерт [PERSON]показала, що алкоголь з організму людини виводиться через легені, при диханні, та з сечею. Щогодини з організму виводиться приблизно 0,15 промілі алкоголю. І якщо близько 1-ї години ночі [PERSON]. перебувала в стані сп"яніння легкого ступеню, то через 10 годин алкоголю в сечі вже може бути й не виявлено. Спеціаліст також підтвердила, що для дачі висновку про стан сп"яніння дослідження лише одного біологічного середовища недостатньо . Оскільки вказаний акт не відповідає формі, затвердженій Міністром охорони здоров"я України , тому суд не може сприйняти його як доказ того, що близько 1-ї години ночі [PERSON]. не перебувала у нетверезому стані. Крім того, з часу виявлення позивачки на робочому місці у нетверезому стані до часу забору в неї мочі для аналізу пройшло більше 10 годин, тому за такий проміжок часу алкоголь міг бути виведений з організму позивачки. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] показали, що 07 березня 2007 року, в період з 4 до 5 години, вони були на залізничній станції Ніжин де бачили позивачку, і вона при цьому була тверезою. Проте суд не може визнати покази цих свідків як доказ того, що 07 березня 2007 року на робочому місці [PERSON]. була тверезою, оскільки вони бачили [PERSON]. значно пізніше, ніж коли вона була виявлена на робочому місці в нетверезому стані. На підставі викладеного суд вважає доведеним той факт, що 7 березня 2007 року [PERSON]. перебувала на робочому місці у в нетверезому стані. Згідно зі ст. 40 КЗпП України стан сп"яніння працівника не обов"язково має бути підтвердженим медичними документами. Законом передбачене для підтвердження знаходження працівника на робочому місці в нетверезому стані складання акту, підписаного декількома працівниками, що даному разі і було зроблено / а. с. 25 /. З даним актом позивачка була ознайомлена та підписала його. За знаходження працівника на робочому місці у нетверезому стані адміністрація установи має право звільнити працівника з роботи, що й було зроблено в даному випадку. Копія наказу про звільнення [PERSON]. є в матеріалах справи / а. с. 4 /. Перед звільненням [PERSON]. з роботи був отриманий дозвіл профспілкового комітету на її звільнення. З копії посадової інструкції заступника начальника станції видно / а. с. 51-54 /, що останній має право нарівні з начальником здійснювати прийом та звільнення з роботи працівників станції Ніжин. Суд вважає, що при звільненні [PERSON]. з роботи порушень закону допущено не було.

Outcome: dismissed