Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

03.08.2007 року до суду звернулося ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON]про розірвання договору та стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 702 гр.06 коп. В позові позивач посилався на те, що 01.08.2005 року між сторонами було укладено кредитний логовір на відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки строком на 24 місяці з кредитним лімітом в сумі 2000 гр.з відсотковою ставкою 3% в місяць з погашенням 7% від суми витрат, станом на 05.07.2007 року виникла заборгованість на суму 702 гр. 06 коп., прохали її стягнути та судовий збір у сумі 51 гр.та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 30 гр.00 коп. 30.10.2007 року до суду звернувся [PERSON]з зустрічним позовом до ЗАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним. В позові відповідач посилався на те, що при укладенні кредитного договору працівники банку ввели його в оману стосовно обставин, які мають істотне значення при укладенні провочину, доказами чого є плакат карти «Подія», працівники банку пояснювали, що погвашення кредиту протягом 15 місяців зі сплатою щомісячно по 140 гр., прохав визнати договір від 01.08.2005 року недійсним . 29.11.2007 року представник позивача уточнив позовні вимоги, посилаючись на тіж підстави, збільшив позовні вимоги, прохаючи стягнути 803 гр.75 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом в сумі 501 гр.85 коп., просрочені відсотки у сумі 301 гр.90 коп, та судовий збір у сумі 51 гр.00 коп та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 гр.00 коп. У судовому засіданні представник позивача Кузьмінов Д.В.підтримав уточнені позовні вимоги, прохав розірвати кредитний договір між сторонами, стягнути заборгованість по кредитному договору на суму 803 гр.75 коп., з яких просрочена заборгованість по кредиту в сумі 501 гр.85 коп., просрочені відсотки у сумі 301 гр.90 коп, судовий збір у сумі 51 гр., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 гр.00 коп., в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач позов не визнав, підтримав зустрічний позов пояснивши, що реклама з боку відповідача та дії працівників банку ввели його в оману, внаслідок чого він уклав кредитний договір, прохає відмовити в задоленні первісного позову та визнати кредитний договір недісним. Представник відповідача [PERSON]вважає, що в задоволенні первісного позову повинно бути відмовлено, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд, оцінивши, наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що 2. грунтується на повному, всебічному, безпосередньому та об` єктивному дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 01.08.2005 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до п.1 якого позивач надає відповідачу послуги у вигляді платіжної карти строком на 24 місяці в сумі 2000 гр. з процентною ставкою 3% в місяців, що підтверджується копією договору л.с.9. Відповідно до п.11.2 укладеного договору погашення заборгованості по кредитному ліміту проводиться щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми здійснених транзакцій. Позивач виконав умови кредитного договору надав відповідачу платіжну карту «Visa», відкрив рахунок, на який були зараховані 2000 гр.00 коп., що підтверджується поясненнями представника позивача та відповідача. 15.08.2005 року відповідач здійснив транзакцію на сумму 1999 гр.80 коп. В період з 16.09.2005 року по 16.11.2006 року відповідач щомісячно погашав наданий йому кредит в сумі 140 гр.00 коп, що підтверджується поясненнями сторін та клієнтською випискою л.с. 28. 31.12.2006 року відповідач порушив п.11.2 кредитного договору, перестав погашати заборгованість, що підтверджується поясненнями сторін та клієнтською випискою л.с. 28. Станом на 27.11.2007 року заборгованість по кредитному договору склала 803 гр.85 коп., з яких прострочена заборгованість по кредиту у сумі 501 гр.85 коп, простроченим відсоткам 301 гр.30 коп. Відповідач добровільно заборгованість по кредитному договору не погасив. Суд, задовольняючи первісний позов виходить з наступного: Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграф 1 глави 72 договору позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позиводавцеві позику у строк і в порядку, становленому договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК Цкраїни. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який просрочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленного індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Суд, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману, щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 УК України) такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити виникненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідач посилаючись на те, що його ввели в оману, не вказує в чому полягає заперечення наявності обставин, які могли перешкодити вчиненню правочину, кредитному договору, або в чому полягало замовчування обставин. Навпаки позивач вказує, що при оформлені договору він звернув увагу на інші умови кредиту, ніж ті, що йому розповідали працівники банку. Суд не приймає до уваги докази, на які посилається відповідач: рекламні акції працівників банку, останні є нічим іншим як рекламою, тоді як кредитний договір, укладений між сторонами містить всі істотні умови. 3.

Outcome: approved