Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 листопада 1979 року Яснозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області, був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою. 20 листопада 2003 року Першим відділом РАГС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси шлюб між сторонами був розірваний. Позивач стверджує, що в період шлюбу відповідачка отримала у спадщину по закону частину одноповерхового житлового будинку без комунікацій, побудованого в 1962р., яка складалась з приміщення коридору площею 8 кв.м. та житлової кімнати площею 8 кв.м. За час шлюбу це майно істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок спільних трудових і грошових затрат подружжя. Сторонами побудовано комунікації (газові, теплові, каналізаційні, електричні мережі, систему опалення, побудовано телефонну мережу й підключено телефон) та самочинно реконструйовано названу вище частину житлового будинку, у результаті чого створена самостійна двокімнатна квартира. Загальна площа чистини будинку збільшилась з 16 кв.м. до 59,3 кв.м. Основні несучі конструкції знаходяться в задовільному технічному стані і придатні до експлуатації. Цей факт доводиться технічним висновком Одеської філії „Ндіпроектреконструкція”. Крім того, позивач стверджує, що в шлюбі була придбана також квартира [ADDRESS], право на яку оформлено на відповідачку. На підставі викладеного, позивач просив визнати спільною сумісною власністю, і розділити в натурі в рівних частках спільне майно подружжя, а саме двокімнатну квартиру і господарсько-побутові будівлі житлового будинку номер тридцять один по вулиці Ростовська в місті Одесі та двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 9/40 частин домоволодіння [ADDRESS], тобто на ідеальну частку. Позовні вимоги, про визнання права власності на інші об'єкти нерухомості позивач просив залишити без розгляду, про що судом постановлена відповідна ухвала. Позивач також пояснив, що їхніми спільними зусиллями була значно збільшена частка домоволодіння, а саме добудована ще одна кімната, та багато допоміжних приміщень. Відповідачка позовні вимоги визнала частково та пояснила, що не заперечує проти визнання за позивачем право власності на &frac12; частину добудованих приміщень, однак вважає, що приміщення, які вона отримала у власність не підлягають розділу. Крім того, відповідачка пояснила, що дійсною, за спільних зусиль з колишнім чоловіком була проведена реконструкція її частини домоволодіння. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 17 листопада 1979 року Яснозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 20 листопада 2003 року першим відділом РАГС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси шлюб між сторонами був розірваний. (а.с. 32) В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням народного суду Ленінського району м. Одеси від 09.12.1980 року, [PERSON] ([PERSON]) було виділено 13/50 частин домоволодіння [ADDRESS], яке складалось з літ. „А” - 1-3 коридор, площею 8 кв.м., 1-4 житлове, площею 8 кв.м., вбиральню „Е”. (а.с. 80-81). За час шлюбу це майно істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок спільних трудових і грошових затрат подружжя. Сторонами побудовано комунікації (газові, теплові, каналізаційні, електричні мережі, систему опалення, побудовано телефонну мережу і підключено телефон) та самочинно реконструйовані житлові приміщення. Загальна площа частини будинку збільшилась з 16 кв.м. до 59,3 кв.м. Вищевказаний факт, підтверджується технічним висновком Одеської філії „Ндіпроектреконструкція” (а.с. 8-21) Розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради № 573р. від 01.06.2001р. „Про прийняття в експлуатацію будов в домоволодінні [ADDRESS] від [PERSON]” було прийнято в експлуатацію з правом приватної власності наступні приміщення, - житлове, площею 13,5 кв.м., ванної 2-4, площею 2,9 кв.м., туалету 2-4, площею 1,0 кв.м., кухні 2-5, площею 5,3 кв.м., котельної 2-6, площею 2,6 кв.м., підсобного приміщення 2-7, площею 5,3 кв.м., веранди I, площею 6,8 кв.м., складова II, площею 6,3 кв.м., літньої кухні, літ. „К”. Згідно із розпорядженням Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради № 1152р. від 04.10.2001р. „Про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні [ADDRESS] по вул. Ростовська [PERSON] („[PERSON]”) , [PERSON]” були затверджені розрахунки ідеальних часток у домоволодінні [ADDRESS]. Вищевказаним розпорядженням за [PERSON]було визначено -9/20 частин домоволодіння [ADDRESS]. Крім того, рішення було зазначено, що частка домоволодіння, яка належить [PERSON] має почтову адресу [ADDRESS]. (а.с. 67-68) Однак, згідно листа КП „ОМБТІ і РОН” фактично за [PERSON] зареєстровано тільки 13/50 частин домоволодіння [ADDRESS]. (а.с. 66) На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки відсутнє рішення суду, або розпорядження районної адміністрації про розділ домоволодіння [ADDRESS] в натурі, то між співвласниками домоволодіння [PERSON] та [PERSON]зберігається право спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння. Формальне визначення районної адміністрації поштової адреси за „[ADDRESS]”, за думкою суду, фактично не є розділом домоволодіння в натурі, а тому частки у праві власності, повинні бути визначені саме у відношенні домоволодіння „[ADDRESS]”. Вищевказана реконструкція 13/50 частин домоволодіння [ADDRESS], була проведена в період шлюбу між сторонами за рахунок їх спільних трудових та грошових затрат. Вищевказаний факт, підтверджується поясненнями сторін, а також поясненнями допитаних свідків. Статтею 25 КпШтС України встановлено, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Суд вважає, що оскільки частка домоволодіння, яка належала відповідачці істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових та грошових затрат подружжя її необхідно спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 28 КпШтС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то, суд, відповідно до ст. 29 КпШтС України вважає, що визнати за кожним із них право на 9/40 частин домоволодіння [ADDRESS], що в цілому складається із складаються у літ. „А” -житлове 2-1, площею 8,0 кв.м., 2-2 - житлове, площею 8,0 кв.м., 2-3 житлове, площею 13,5 кв.м., ванної 2-4, площею 2,9 кв.м., туалету 2-4, площею 1,0 кв.м., кухні 2-5, площею 5,3 кв.м., котельної 2-6, площею 2,6 кв.м., підсобного приміщення 2-7, площею 5,3 кв.м., веранди I, площею 6,8 кв.м., кладова II, площею 6,3 кв.м., літньої кухні, літ. „К”. На підставі викладеного,

Outcome: approved