Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просила постановити рішення яким визнати за нею право власності на 1\2 частину квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу , посвідченого 06.09.2006 року в 4-й Харківській державнй нотаріальній конторі, який був зареєстрований 06.09.2006 року в КП «ХБТІ», при цьому визнати за відповідачем право власності на 1\2 вказаної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона продала квартиру в м. Донецьк, за умови , що її син придбає на її ім'я 1\2 частину трикімнатної квартири в м. Харкові. Але після того, як була придбана квартира вона дізналася, що на її ім'я нічого не було куплено, то б то були порушені умови договору, що і змусило її звернутися до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, просив позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що позивачка є його матір'ю, та фактично постійно проживала в м. Донецьку, надала йому доручення на придбання квартири у м. Харкові з правом придбання на її ім'я частини трикімнатної квартири, але в нотаріальній конторі він всю квартиру оформив на своє ім'я, та не заперечує, щоб за рішенням суду його матері належало 1\2 частина спірної квартири. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників, або законом. Судом встановлено, що на підставі спільної часткової власності сторонам належала двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS], при цьому - позивачці - 715\1000 її частини на підставі свідоцтва №2492 про право власності на квартиру, виданого 06.05.2004 року , а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.07.2005 року шостою Донецькою державною нотаріальною конторою, р№3-746; відповідачу - 285\1000 на підставі свідоцтва №2492 про право власності на квартиру, виданого 06.05.2004 року. Як пояснила позивачка в даній квартирі вона постійно проживала та була зареєстрована по вересень 2006 року, а відповідач був зареєстрований до травня 2004 року, але фактично, з 1989 року проживав у м. Харкові. Даний факт не оспорював ся сторонами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні : - відповідно довідки про склад сім'ї виданої ЖЕД №9 м. Донецьк [PERSON] станом на 25.05.2006 року зареєстрована[ADDRESS] (а.с.14); згідно свідоцтва про право власності на квартиру №2492 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової (ідеальна доля - 57%) власності по 1\2 кожному квартири [ADDRESS](а.с. 17); - відповідно витяга про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті [PERSON], померлого [INFO] спадщину прийняла - [PERSON]( а.с.19, 20). Як пояснила позивачка, в 2006 році син запропонував продати квартиру в м. Донецьк та переїхати до м. Харків, на що остання погодилася. Крім того, позивачка пояснила, що вона просила сина придбати на її ім'я однокімнатну ізольовану квартиру, а грішми, що залишаться розпорядитися на свій розсуд. Але потім сторони домовилися про придбання трикімнатної квартири в м. Харкові, за умови, що 1\2 частина квартири буде оформлена на ім'я позивачки, а інша на ім'я відповідача. Син погодився, та 05.09.2006 року приватним нотаріусом ДДНО [PERSON] р№12697 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договор купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Даний факт знайшов своє підтвердження у копії договору купівлі - продажу (а.с.13); угодою про завдаток від 07.06.2006 року (а.с. 12), та доповненням до угоди про завдаток (а.с. 11). Цей продаж було вчинено за суму 61000 доларів США, що еквівалентно 307961 грн., які син - відповідач по справі отримав від покупця, та оставив у себе, т. я. наступного дня у м. Харкові була призначена угода купівлі - продажу трикімнатної квартири. З метою набуття права власності частини квартири у м. Харкові на своє ім'я позивачка надала від свого імені доручення, посвідчене ДДНО [PERSON] 05.09.2006 року р.№12700 (а.с.9), яку одразу передала відповідачу. 06.09.2006 року в м. Харкові відповідач [PERSON] придбав трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] за суму 222200,00 грн., відповідно договору , посвідченому державним нотаріусом четвертої Харківської державної нотаріальної контори р.№2-3689 (а.с.7). Як пояснив відповідач нотаріус відмовилася оформлювати угоду за дорученням, посилаючись на те, що остання невірно oформлена . Крім того, відповідач пояснив, що неодноразово пояснював матері, що переоформить на неї частину квартири, але із - за скандалів та недовіри до теперішнього часу нічого зробити не зміг, визнає, що 1\2 частина даної квартири належить його матері - позивачці по справі, та прoсив суд постановити рішення, визнавши право власності на 1\2 частину спірної квартири за позивачкою, а 1\2 частину квартири за ним. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме, необхідно визнати за позивачкою право власності на 1\2 частину квартири [ADDRESS], що належить відповідачу - [PERSON], залишивши право власності на 1\2 частину вказаної квартири за відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved