Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

В травні 2007року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про припинення її права на частку у спільному майні - у квартирі [ADDRESS]. Позивачі зазначали , що вказана квартира належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності. Посилаючись на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку домовитись про порядок володіння та користування вищевказаним житлом, просили припинити право відповідача на 2/5 частки в спільному майні - їх квартирі, та за рахунок частки відповідача збільшити частки позивачів на рівні частини кожному та стягнути з позивачів на користь відповідача 70431 грн.60 коп. компенсації за належну їй частину квартири. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.11.2007 року позовні вимоги задоволені. Припинено право [PERSON] на 2/5 частини квартири [ADDRESS]. Збільшено в рівних частинах частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільному майні - квартири [ADDRESS] за рахунок 2/5 частки [PERSON] на рівні частини кожному. Зобов”язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] сплатити вартість 2/5 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 70431 грн.60 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та постановив рішення за неповно з”ясованих обставинах справи. Зокрема, на думку апелянта, суд безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що вона не має ніякого іншого житла, окрім спірної квартири, в той час як кожен з позивачів житлом забезпечений. Наполягає, що вона не давала згоди на отримання від позивачів компенсації за належну їй частину житла. Апелянт зазначає, що відповідно до вимог ст.183 ЦК України спірна квартира є неподільною, оскільки її не можна поділити без втрати її цільового призначення. Статтею 364 ЦК України передбачено, якщо виділ в натурі частини із спільного майна є неможливим, співвласники які бажають виділу, мають право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості вказаної частини. Апелянт стверджує, що вона не заперечувала виплатити позивачам вартість 3/5 частини квартири, про що свідчить протокол судового засідання / а.с. 76/ Однак суд не дав оцінки зазначеної позиції. Припинення її права на належну їй частину квартири призведе до позбавлення її єдиного житла, яким вона володіє на законних підставах. Вважає, що суд при вирішенні спору повинен був керуватись ст.365 ЦК України. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав. Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що виділ співвласникам в натурі часток у спільному майні - у квартирі [ADDRESS], - є неможливим, оскільки квартира втратить своє цільове призначення. Зважаючи, що між позивачами є домовленість про спільне користування квартирою, але не досягнуто згоди щодо спільного користування з [PERSON], суд визнав, що наявні підстави для припинення права власності відповідача[PERSON] на 2/5 частини спірної квартири, при цьому суд посилався на ст.364 ЦК України. Але з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд. Як вбачається з матеріалів справи, спірна однокімнатна квартира [ADDRESS] і має в цілому 38,4м2 загальної площі. Вказана квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, зокрема: позивачам - [PERSON] [PERSON], [PERSON] - по 1/5 частині спірної квартири, а 2/5 частини квартири належить відповідачу [PERSON] /а.с. 36, 53/. Судом встановлено, що[PERSON] не давала згоди на отримання компенсації за свою частку спільного майна. Навпаки, вона не заперечувала виплатити позивачам вартість 3/5 частини квартири, про що свідчить протокол судового засідання / а.с. 76/. Апелянту на праві спільної часткової власності належить 2/5 частини спірної квартири, вона зареєстрована та проживає в цій квартирі, іншого житла для проживання не має. Припинення її права на частину квартири призведе до позбавлення її єдиного житла, яким вона володіє на законних підставах - тобто, всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, матиме місце завдання істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] Отже, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки законні підстави для задоволення вимог позивачів - відсутні. При цьому апеляційний суд враховує і той факт, що кожен з позивачів, окрім отриманої у спадок частини спірної квартири, має і інше житло, що підтвердили в апеляційному суді позивачі [PERSON] та [PERSON] яка одночасно представляє й інтереси [PERSON] Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed