overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

Прокурор в інтересах [PERSON]. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. На підставу своїх вимог спирається на те, що проведеною перевіркою на ПП „Автотранс” щодо дотримання трудового законодавства було встановлено, що адміністрація даного підприємства порушує вимоги ст. 24 Закону України „Про оплату праці” та вимоги ст. 115 КЗпП України в частині своєчасності виплати заробітної плати [PERSON]. Так, станом на 01.10.2007 р. ПП „Автотранс” створило заборгованість із заробітної плати перед [PERSON]. в сумі 4594,51 грн., чим порушило його права та інтереси, передбачені ч.7 ст.43 Конституції України, в зв'язку з чим і подано позов до суду. Прокурор позовні вимоги підтримав. [PERSON]. в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов про стягнення заробітної плати слід задовольнити повністю згідно вимог ст.115 КЗпП України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, адміністрація даного підприємства порушує вимоги ст. 24 Закону України „Про оплату праці” та вимоги ст. 115 КЗпП України в частині своєчасності виплати заробітної плати [PERSON]Так, станом на 01.10.2007р. ПП „Автотранс” створило заборгованість із заробітної плати перед [PERSON]., в сумі 4594,51 грн., чим порушило його права та інтереси, передбачені ч.7 ст.43 Конституції України, тому позов про стягнення заробітної плати підлягає до задоволення повністю. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

Заявники звернулись до суду із заявою про визнання відмови від спадку дійсною, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті їх батька - [PERSON], померлого [INFO], вони відмовились у встановлений законом строк від спадку на користь його дружини [PERSON], шляхом посвідчення відповідної заяви у приватного нотаріуса Борисович Т.С, однак дана заява не була ними передана до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори. Просять суд визнати відмову від спадку дійсною. У попередньому судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Зацікавлена особа - [PERSON] до судового засідання з'явилась, позовні вимоги визнала в повному обсязі . Представник Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши думку сторін щодо заяви , вивчивши письмові матеріали справи, вважає заяву підлягаючою задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Орджонікідзевським районним відділом РАЦС м. Маріуполя Донецької області [PERSON] помер [INFO]. Батько заявників згідно свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] є [PERSON]. В своїй нотаріально посвідченій заяві від 06 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки спадщини за законом , яка залишилась після смерті їхнього батька -[PERSON]. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку , встановленого статтею 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, що вбачається з ч. 2 ст. 1274 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визнати відмову від прийняття спадщини дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

15 січня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 12 вересня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, шлюб повторний. Дітей від шлюбу не мають. На протязі останнього року сімейне життя не склалось, причина розпаду сім'ї полягає у несхожості характерів та відсутності порозуміння між подружжям. Вважає, що шлюб розпався остаточно. На примирення не згодний. Просить суд розірвати шлюб. У попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у попереднє судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, згодна на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2003 року, актовий запис № 290, у свідоцтві про одруження [NUMBER]. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням думки сторін, суд покладає на позивача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 листопада 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2002 року народження. Фактично шлюбні стосунки припинено у травні 2007 році. Сімейне життя не склалось, у зв'язку із відсутністю порозуміння та різних поглядів на життя, відповідач довгий час не працював, що ставило родину у скрутне матеріальне становище. Вважає, що шлюб розпався остаточно. Просить суд розірвати шлюб. Позивачка у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що згодний на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції від 03 листопада 2001, актовий запис № 966, у свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2002 року. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням думки сторін, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 03 листопада 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2002 року народження, батьком якої є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки щомісячно з усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що згодний на стягнення з нього аліментів в розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції від 03 листопада 2001, актовий запис № 966, у свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON],[INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2002 року. Згідно довідки, наданої Житлово-комунальним підприємством “Азовжитлокомплекс” від 28 листопада 2007 року неповнолітня [PERSON], 2002 року народження проживає разом із матір'ю [PERSON] [ADDRESS]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

15 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач по справі є її батьком. В даний час позивачка є студентом денного відділення ПДТУ м. Маріуполя, що потребує додаткових витрат. Просить стягнути з відповідача на свою користь та своє утримання, у зв'язку із продовженням навчання, аліменти у розмірі ј частки всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більш ніж до 23-х років. У судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила зміну позовних вимог. Просить стягнути з відповідача на свою користь та своє утримання, у зв'язку із продовженням навчання, аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більш ніж до 23-х років. Відповідач у судове засідання також не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги в первинній редакції не визнає, але згодний на стягнення зі всіх видів свого заробітку аліментів у розмірі 1/6 частини, щомісячно, на утримання повнолітньої [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом РАГС Орджонікідзевського районного виконавчого комітету м. Маріуполя від 25 серпня 1989 року, [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], актовий запис № 975. Згідно довідки № 305, наданої Приазовським державним технічним університетом м. Маріуполя від 14 листопада 2007 року, [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення зварювального факультету ПДТУ м. Маріуполя з 01 липня 2007 року, кінцевий термін навчання 01 лютого 2008 року. Згідно довідки від 14 листопада 2007 року, виданої ЖКП “Новий-Східний”, [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] [ADDRESS]. Згідно з положеннями ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд враховуючи матеріальний стан відповідача стягує аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до закінчення навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23-річного віку. На підставі ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 03 листопада 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2002 року народження, батьком якої є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки щомісячно з усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що згодний на стягнення з нього аліментів в розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції від 03 листопада 2001, актовий запис № 966, у свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2002 року. Згідно довідки, наданої Житлово-комунальним підприємством “Азовжитлокомплекс” від 28 листопада 2007 року неповнолітня [PERSON], 2002 року народження проживає разом із матір'ю [PERSON] [ADDRESS]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей : сина - [PERSON] , [INFO] народження та доньки - [PERSON], [INFO]народження в розміри 1/3 частини від усіх видів заробітку , щомісяно , мотивуя свої позовні вимоги тим, що відповідач на теперішній час на протязі трьох місяців мешкає окремо від сім»ї і ні на- дає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсягу. Відповідач [PERSON]з позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей згоден, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1\3 частини від усіх видів заробітку , щомісяно. Вислухавши пояснення сторін , дослідив матеріали справи , суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсягу з слідуючих підстав : Згідно актової записі за № 8 від 15 червня 1996 року виконкому Зноб- Новгородської селищної ради , Середино - Будського району , Сумської області , сторони перебувають в зареестрованних відносинах. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей : сина - [PERSON], [INFO]народження та доньку - [PERSON] , [INFO] народжен- ня , що стверджується наданними копіями свідоцтв про народження дітей. В свідоцтвах про народження дітей батьком зазначен - [PERSON] , тому відповідно до закону зобов»язан надавати матеріальну допомогу на утри- мання своїх дітей. На основі вищевикладенного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

03.01.2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі 11 серпня 1990 року уклали шлюб, від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON],[INFO], проте подружжя по різному вирішують важливі питання сім»ї та побуту, мають різні погляди на життя. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що між ними сімейне життя не склалося, відсутній спір про майно, просила позов задовольнити. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовилася від позовних вимог, відповідач позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 1990 року Вольненським сільським виконкомом В.Писарівського району Сумської області, актовий запис № 13 ( а. с. 6). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON],[INFO] ( а. с. 4). Сім'я сторін існує лише формально, спір про майно відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя. На примирення не згодні. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли встановить, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, чи інтересам дітей. Приймаючи до уваги, що сторони мір до збереження сім'ї не приймають, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану покласти на позивача. У відповідності до ст.ст. 79,81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою нею при пред'явленні позову 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

У грудні 2007 року [PERSON]. звернулася до суду з цим позовом. В заяві зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні ревнощі на грунті яких в сім'ї часті конфлікти, що негативно впливають на розвиток малолітніх дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб розірвати. В суді позивачка позов підтримала, просила такий задовольнити. Вислухавши пояснення позивачки та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 02.10.1993 р. і від цього шлюбу народилося двоє малолітніх дітей. Через постійні ревнощі з боку відповідача до позивачки у сім'ї створилася нетерпима обстановка, часті конфлікти, що негативно впливають на розвиток та виховання малолітніх дітей. Суд вживав заходів для примирення сторін та збереження шлюбу, однак примирення не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обгрунтовно доведені і є підстави для застосування вищезазначеної норми сімейного законодавства та для задоволення позову [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на його утримання, оскільки продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Посилався на те, що відповідач є його батьком. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, просила зменшити розмір виплачуваних аліментів, оскільки відповідач має на утриманні неповнолітню дитину та сплачує аліменти. Третя особа [PERSON]. вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON]. є батьками [PERSON][INFO]народження. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави [PERSON]. та [PERSON]. позбавленні батьківських прав. Як пояснив позивач в судовому засіданні він проживає у матері [PERSON]., яка в добровільному порядку надає йому матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. [PERSON] . який [INFO] досяг повноліття, навчається на 3 курсі професійно-технічного училища м. Полтави за професією слюсар, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Тому суд, враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно на період його навчання, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial