Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу на праві власності належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0194509, який він 20.12.2000 року продав йому за 4000 гривень. Обумовлену договором суму він заплатив відповідачу в повному розмірі про що свідчить власноручно написана ним розписка. Відповідач обіцяв йому протягом місяця з моменту отримання від нього грошей оформити з ним договір купівлі-продажу цього сертифіката нотаріально. Однак від виконання свого зобов'язання перед ним відповідач ухиляється. Договір до цього часу не уклав. Просив почекати. Потім говорив що сертифікат загубив. А зараз знайшов та віддав його позивачеві. Вважає що він є добросовісним покупцем. Зі свого боку умови договору, що потребує нотаріального посвідчення, виконав повністю чому є письмове підтвердження - власноручно написана відповідачем розписка. Тому вважає що є підстави для визнання такого договору дійсним, а за ним - права власності на сертифікат. Своєчасно, в трирічний строк з моменту укладення договору, він до суду не звернувся через свою юридичну неграмотність бо не знав про існування такого строку. А крім того відповідач постійно обіцяв йому оформити купівлю-продаж нотаріально. Просив почекати. Вважає що строк позовної давності він пропустив з поважної причини і є підстави для його поновлення. Просить суд поновити йому строк позовної давності, визнати договір купівлі-продажу сертифіката на право на земельну частку (пай), укладений між ним та відповідачем, - дійсним та визнати за ним право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0194509 на право на земельну частку (пай) в розмірі 5,62 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ ім.Чкалова, виданий Новотроїцькою райдержадміністрацією на ім'я відповідача, [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, підтвердивши, що вчинення правочину купівлі-продажу підтверджується письмовою розпискою відповідача. Наполягає на поновленні йому строку звернення з позовом до суду, визнанні договору купівлі-продажу сертифіката на право на земельну частку (пай), укладеного між ним та відповідачем, дійсним, та визнанні за ним права приватної власності на земельну ділянку площею 5,62 умовних кадастрових гектари в землях ВАТ ім.Чкалова Новотроїцького району, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0194509, виданим Новотроїцькою райдержадміністрацією на ім'я відповідача, [PERSON]. Відповідач до суду не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Проти задоволення позову і визнання права власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) за позивачем не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що предметом спору є право власності на земельну ділянку та право на її відчуження внаслідок правочину купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку за умови виконання позивачем всіх істотних умов правочину купівлі-продажу сертифіката. Вчинення правочину купівлі-продажу сертифіката між сторонами підтверджується письмовою розпискою про виконання умов договору і фактом передачі спірного сертифіката у власність позивачу. Спірні правовідносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року, відповідно до яких фізична особа має право мати у своїй власності майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. В суді встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0194509 та факт виконання істотних умов цього договору позивачем. Відповідач свій обов'язок про нотаріальне посвідчення правочину купівлі-продажу сертифіката не виконав і ухиляється від його виконання. Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором не посвідченим в нотаріальному порядку та визнання його дійсним виникає з моменту набрання рішення суду законної сили. В тому випадку, якщо сторона виконала всі істотні умови договору купівлі-продажу а інша ухиляється від виконання умов договору то є підстави для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України та п.4 Постанови ПВС України від 08.04.1978р. « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними». Згідно зі ст.13, 12 ЗУ «Про власність» фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Однак позивач не може використовувати земельну ділянку як своє власне майно оскільки відповідач порушив його право володіння спірним майном тобто виконати правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Захист права власності здійснюється власником і є непорушним відповідно до ст.321 ЦК України. Це положення закріплене в ст.4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже за таких обставин позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) за позивачем і визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач своєчасно, в трирічний строк з моменту укладення договору, до суду не звернувся через свою юридичну неграмотність бо не знав про існування такого строку. А крім того відповідач постійно обіцяв йому оформити купівлю-продаж нотаріально. Суд вважає що строк позовної давності позивач пропустив з поважної причини і є підстави для його поновлення. На підставі ст.12, 13 ЗУ «Про власність», ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року і

Outcome: approved