Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

16.03.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 6844 грн. 11 коп., мотивуючі свої вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відкриття рахунків та обслуговування платіжних карток від 23.09.2002 року, згідно з яким [PERSON] було відкрито два рахунки та надано у користування дві платіжні картки. Згідно до умов договору про відкриття рахунків клієнт використовує платіжні картки для здійснення розрахунків як на території України. так і за кордоном, у межах внесених на картковий рахунок коштів з не знижувальним залишком 50 доларів США. Однак при здійсненні розрахунків за межами України відповідач скористався можливістю проведення, так званих, під лімітних операцій, тобто таких операцій, що дають можливість проведення розрахунків понад встановленого ліміту - 50 доларів США. Такі операції були проведені боржником у Швейцарії та Англії, а саме: 20.05.2003 року у Женеві було використано платіжну картку на суму 721,52 доларів США, а 18.07.2003 року у Лондоні було використано платіжну картку на суму 139,99 доларів США. Станом на 15.02.2007 року заборгованість відповідача становить: - За кредитом - 804,19 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 4061 грн.16 коп.; - за нарахованими відсотками - 551,08 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2782 грн. 95 коп. Загальна сума заборгованості складає 6 844,11 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом з судовими витратами у сумі 98.44 грн. Представники відповідача Горнич Е.В. та Борецька Л.Г. позов не визнали з тих підстав, що згідно з умовами укладеного з банком договору від 23.09.2002 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та рахунок гарантійного забезпечення та надано у користування дві платіжні картки, які він мав можливість використовувати для здійснення розрахунків у межах внесених на рахунок коштів з не знижувальним залишком 50 доларів США. Йому була дозволена кредитна лінія у розмірі 50% від залишку коштів на рахунку гарантійного депозиту. Ніяких додаткових угод про надання кредитов відповідач з банком не укладав. Відповідач при укладенні договору з банком 24.09.2002 року вніс на рахунок 300 доларів США, а 01.10.2002 року вніс ще 2000 доларів США. Більше він грошей на рахунок не вносив, тільки знімав. Станом на 04.02.2003 року (зняття останньої суми) грошей на рахунках не залишилось. Картками відповідач за кордоном взагалі не користувався. На день списання коштів у Женеві та Лондоні у липні 2003 року на рахунку відповідача не було ніяких коштів, тому скористатися кредитом він не зміг би. Крім того, він ніколи не виїжджав до Швейцарії, нікому своїх карток не передавав і їх не втрачав, про що свідчить те, що він негайно повернув картки банку за його вимогою и просив закрити рахунки. Крім того, на думку представників відповідача, позивач без поважних причин пропустив встановлений законом 3-річний термін для звернення до суду с позовом. Операції по списанню грошей у Женеві та Лондоні мали місце 20.05.2003 року та 18.07.2003 року, про що банк повинен був дізнатись протягом місяця, коли формував згідно з п.3.4 договору виписки по картковому рахунку, тобто у червні та серпні 2003 р., з позовом банк звернувся до суду лише 05.03.2007 року, тобто більше ніж через 3 роки. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований, а тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.526 ЦК України, на яку посилається позивач, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судовим розглядом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Кримської республіканської філії банком та відповідачем [PERSON] 23.09.2002 року був укладений договір (а.с.8-13). [PERSON] була написана заява про відкриття карткового рахунку, рахунку гарантійного забезпечення та отримання платіжної картки. Згідно умов договору відповідачу були відкриті: картковий рахунок, рахунок гарантійного забезпечення та надано у користування дві платіжні картки строком дії 1 рік, які він міг використовувати для здійснення розрахунків у межах внесених на рахунок коштів з не знижувальним залишком 50 доларів США (п.1.1.договору, п.3 тарифів до договору). Йому також була дозволена кредитна лінія у розмірі 50% від залишку коштів на рахунку гарантійного депозиту ( п.5 тарифів до договору). У інших випадках кредит надається тільки за додатковою угодою ( п.3.6 договору). Додаткових угод до цього договору сторонами не укладалось. Як вбачається з наданого позивачем руху по картковому рахунку [PERSON] він після підписання договору вніс на свій рахунок взагалі 2300 доларів США, які у 04.02.2003 року зняв повністю і більше ніяких операцій по рахунках не проводив. Станом на липень 2003 року, а саме на момент фінансових списань у Женеві та Лондоні, на карткових рахунках [PERSON] коштів не було, а тому він не міг скористатись картками для оплати бронювання готелів. Представник позивача не зміг пояснити суду яким чином [PERSON] при відсутності коштів на рахунках міг скористатись картками у Швейцарії та Англії. Крім того, як вбачається з закордонного паспорту відповідача він кардону Швейцарії не перетинав, а тому не міг би скористатися картками у Женеві. З пояснень самого відповідача та його представників вбачається, що він нікому карток не передавав і не втрачав, дві платіжні картки були повернуті банку 08.04.2004 року. Згідно з п.4.1.5 договору держатель зобов'язується здійснювати погашення овердрафту, а також поповнювати не знижувальний залишок до 25 числа місяця, наступного за місяцем формування виписки по КР за черговий звітний період. У випадках непогашення овердрафту у встановлений термін, він вважається простроченим і Банк залишає за собою право терміново, без попередження Держателя, призупинити дію картки або вилучити її у держателя. Таким чином, якщо [PERSON] у травні 2003 року (теоретично) скористався забороненим овердрафтом, банк згідно с вимогами п.4.1.5. договору повинен був терміново призупинити дію ПК, або вилучити її у Держателя. Між тим з наданих суду документів вбачається, що банк знову, але вже у червні 2003 року надає заборонений овердрафт. Також необхідно зазначити, що позивачем взагалі не надано суду доказів того, що кошти у вказаній у позові сумі були зняти або списані з рахунку клієнта - відповідача [PERSON] , а банку заподіяна шкода. Все вищенаведене може свідчити про те, що кошти не були зняті з карток відповідача зовсім, або списані (зняті) в інший спосіб, що може бути встановлено через проведення службового розслідування у банку або шляхом звернення до правоохоронних органів. З матеріалів справи вбачається, що всупереч заяви [PERSON] службової перевірки в банку не проводилось. Не надано суду й доказів звернення банку з цього приводу й до правоохоронних органів (а.с.57). Відповідно до п.3 ст.10 ЦПК України позивач повинен доказати ті обставини, на які від посилався, як на підстави свого позову. На думку суду позивач таких доказів суду не надав. Проаналізувавши вищезазначені обставини та факти суд дійшов висновку, що права позивача не порушені, а тому не підлягають захисту. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно п.4.1.5. договору [PERSON] повинен був поповнити свій рахунок до не знижувального залишку до 25 числа наступного місяця, чого він не зробив. Фінансові списання від банка-еквайра на картковий рахунок надійшли 10.06.2003 року. Таким чином, банк вже у липні 2003 року дізнався про своє порушене право, але з позовом звернувся до суду лише у березні 2007 року, тобто після спливу строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 526 ЦК України,

Outcome: dismissed