Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

В жовтні 2007 р. ВАТ “Облтеплокомуненерго” звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 2381 грн. 43 коп., уточнивши свої позовні вимоги, просило стягнути з відповідача вказану заборгованість у сумі 2003 грн. 03 коп.. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 6 грудня 2007 року позов задоволено. Стягнено з [PERSON] на користь ВАТ “Облтеплокомуненерго” заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 2003 грн. 03 коп.. Стягнено з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн.. Стягнено з [PERSON] на користь ВАТ “Облтеплокомуненерго” сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 6 грудня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та непідтвердженим доказами, таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, зокрема зазначає, що в період з 01.02.2005р. до 22.03.2006 р. наймачем квартири був [PERSON], а в період з 23.03.2006 р. по [INFO] - [PERSON], які фактично проживали в квартирі та були споживачами послуг, а тому повинні були їх оплачувати, отже, оскільки, відповідачка до 12.02.2007 р. не являлась наймачем квартири і до [INFO] фактично в ній не проживала, вона не повинна була здійснювати оплату за послуги. Фактично споживачем комунальних послуг вона стала після своєї реєстрації за вказаною адресою з 16.11.2006 року, тому як споживач вона з вказаної дати й почала оплачувати рахунки. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Задовольняючи позов про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ “Облтеплокомуненерго” заборгованості за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною особою, яка несе солідарний обов'язок сплати за послуги з теплопостачання в період з лютого 2005 року по листопад 2006 року є [PERSON], [INFO]. Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав. По справі встановлено, що згідно копії особового рахунку №100710-6 (а.с.23) з 25.04.1985 р. по 22.03.2006 р., по день смерті, в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], який був наймачем квартири та споживачем і платником послуг за теплопостачання, а з 13.06.2000 р. по [INFO], також по день смерті, за вказаною адресою був зареєстрований його син [PERSON], які в дані періоди повинні були здійснювати оплату за послуги з теплопостачання. З 14.05.2002 року за вказаною адресою зареєстрований син [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Висновок суду про те, що [PERSON] в період з лютого 2005 року по листопад 2006 року зобов”язаний оплатити послуги за теплопостачання не відповідає дійсності та не ґрунтується на законі. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім”ї наймача, що проживають спільно з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов”язки, що витікають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім”ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобов”язаннях, що витікають з вказаного договору. Оскільки [PERSON] є неповнолітнім, у спірний період оплату послуг за теплопостачання до 16.11.2005 року повинен був здійснювати його батько [PERSON], а після зняття його з реєстрації у зв”язку зі смертю з [INFO]- мати, [PERSON], зареєстрована за вказаною адресою з 20.03.2007 р.. Як вбачається з ксерокопій квитанцій про оплату послуг за теплопостачання та гарячу воду (а.с.21-23), [PERSON] оплачено вказані послуги, що були надані позивачем за період з листопада 2006 року по жовтень 2007 року за адресою [ADDRESS]. Таким чином у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість за теплову енергію перед позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Зважаючи на наведене та

Outcome: dismissed