Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачка є споживачем послуг з газопостачання жилої площі за адресою м. Лисичанськ, [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідачкою у добровільному порядку не виконуються зобов'язання по оплаті наданих послуг, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості, яка складає за період з 01.08.2000року по 01.11.2007 рік - 817,60 грн.та судові витрати в сумі 81 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, в обґрунтування яких надав суду відповідні докази. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,просила застосувати до позову строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази справи, оцінивши останні в сукупності з іншими обставинами справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Задовольняючи позов суд виходить з наступних підстав: Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами , що відповідачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] у м. Лисичанську (а.с. 5) Відповідно до "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених Постановою КМУ від 9 грудня 1999 року № 2246, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги, тобто не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно наданого позивачем розрахунку встановлено, що заборгованість відповідачки за період з 01.08.2000 року по 01.11.2007 року складає 817,60 грн. (а. с.2-3). Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин чинним був ЦК УРСР (1963 року), відповідно до якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право, якого порушено, встановлений в три роки. Згідно прикінцевим та перехідним положенням ЦК України (2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як встановлено п.6 зазначених Положень ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Відповідачка заявила клопотання про застосування до позову строку позовної давності. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з 01.08.2000 року по 01.11.2004 рік у сумі 415грн.64 коп. не підлягають задоволенню, внаслідок пропуску строку позовної давності, встановленого для захисту права за позовом відповідно до ст..71 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до наданої довідки заборгованість відповідачки за період з 01.11.2004 року по 01.11.2007 рік складає 401 грн.96 коп. яка підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , тому суд приходить до висновку про задоволення позову позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Тому з відповідачки належить стягнути судові витрати в сумі 51 грн. та 30 грн. виплати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь позивача. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial