Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

25 січня 2008 року, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про призначення таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 14 березня 2007 року рішенням виконкому Краснопавлівської селищної ради, йому - позивачу видано ордер на вселення в однокімнатну квартиру, загальною площею 30,0 м2 за адресою: [ADDRESS], в яку він прописався 21 березня 2007 року та повністю сплачує всі комунальні послуги. В вересні 2007 року, при спробі приватизації даної квартири, він дізнався, що за даною адресою прописаний у 05.05.1989 році громадянин [PERSON], 1967 року народження. Позивач вказав, що почав розшукувати даного громадянина, в результаті чого дізнався, що [PERSON] в травні 1989 року поїхав з смт. Краснопавлівка в невідомому напрямку і до даного моменту його місцезнаходження невідоме. Даний факт підтверджується актом обстеження від 27.11.2007 року. Громадянин [PERSON] не проживає за вказаною адресою більше 18 років. На підставі викладеного, позивач прохає суд, признати [PERSON] таким, що втратив право користуватися [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги по мотивам, викладеним в позовній заяві. Пояснив, що відповідач жодного разу не з»являвся за місцем своєї прописки і взагалі, він його ніколи не бачив. Підтвердженням чого є акт комісії, які засвідчили, що відповідач не проживає в даній квартирі з дня його прописки. У судовому засіданні 18 квітня 2008 року позивач подав до суду заяву. Якою прохав не стягувати з відповідача по6несені ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судові витрати та витрати на оголошення в пресі про виклик відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце слухання справи, судом повідомлений своєчасно та належним чином через газету «Слобідський Край» від 01 квітня 2008 року за номером 37, про що свідчить наявна в матеріалах справи газета «Слобідський Край» (а.с.№63-68). Відповідача, про причини своєї неявки у судове засідання, суду не повідомив, заяв про слухання справи за його відсутності до суду не подано. Відповідно до ч.8 ст.74 ЦПК України визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Представник третьої особи: Цапенко А.М. вказала, що знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі, дійсно перебував у 1989 році на територій Красопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області приблизно три дні, оскільки приїздив до свого батька, а потім виїхав у невідомому напрямку і більше з того часу, за вказаною адресою не з»являвся. Представник третьої особи вказала, що позивач звертався до них з питанням визначення місця знаходження відповідача та його виписки. Крім того зазначила, що у позивача відсутні борги за даною спірною квартирою, бо він вносить платежі своєчасно. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 березня 2007 року рішенням виконкому Краснопавлівської селищної ради (а.с.№7), [PERSON] видано ордер на вселення в однокімнатну квартиру (а.с. 8), загальною площею 30,0 м2 за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прописався за даною адресою 21 березня 2007 року, що підтверджуеться відміткою у його паспоті ( а.с.№ 4-6), повністю сплачує всі комунальні послуги, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки (а.с.№23, 24). Судом було з»ясовано, що за адресою [ADDRESS], - 05.05.1989 року зареєстрований громадянин [PERSON], 1967 року народження, що підтверджується довідками виданими Краснопавлівським комунально-експлуатаційним господарством № 110 від 25.12.2007 року (а.с.№ 11) та № 67 від 24.01.2008 року (а.с.№ 12). В результаті проведення розшукових дій стало відомо, що [PERSON] в травні 1989 року поїхав з смт. Краснопавлівка в невідомому напрямку і до даного моменту його місцезнаходження невідоме. Даний факт підтверджується актом обстеження від 27.11.2007 року(а.с. №9). Позивач у своїх поясненнях вказав, що ним було прийнято міри для розшуку відповідача по справі та його рідних, але єдине, що йому вдалося дізнатися, громадянин [PERSON], виїхав з стм. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області у невідомому напрямку, добровільно залишивши квартиру в якій його було зареєстровано і з того часу, не проживає за вказаною адресою більше 18 років, ніяких перешкод, для його користування вказаною квартирою, [PERSON] з свого боку відповідачу не чинив. З огляду на Акт від 27 листопада 2007 року (а.с.№9), складеного комісією у складі депутата по виборчому округу №17 [PERSON], дільничого інспектора міліції [PERSON], та мешканців даного будинку [PERSON] і [PERSON], вбачається, що дійсно [PERSON], [INFO] народження, починаючи з 05 травня 1089 року, не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім”ї за ним зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 Цього ж Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім”ї не звільняє їх від виконання обов”язків за договором найму житлового приміщення. Виходячи з положень ст. 71 ЖК та роз'яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно статті 72 Житлового К|одексу України, визнання|зізнання| особи|обличчя,лиця| такою, що втратив право користування житловим приміщенням|помешканням| унаслідок|внаслідок| відсутності цієї особи понад встановлених|установлених| термінів проводиться|виробляється,справляється| в судовому порядку|ладі|. Згідно частини|частки| 1 статті 61 ЦПК| України, обставини, визнані сторонами і іншими особами|обличчями,лицями|, що беруть участь в справі|речі|, не підлягають доведенню. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] спірну квартиру покинув добровільно, йому перешкод в користуванні житловим приміщенням вказаної квартир ніхто не чинив, [PERSON] забрав з собою всі свої речі, оскільки вони в даній квартирі, відсутні і зараз місце його проживання не відоме, комунальні послуги він не оплачує, квартиру не відвідує, в обслуговуванні квартири участі не приймає. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутній у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин, квартиру він покинув добровільно, [PERSON] не перешкоджав йому в користуванні житловим приміщенням в зазначеній квартирі, комунальні платежі [PERSON] не оплачує, немає підстав для збереження за [PERSON] права користування на житлове приміщення в [ADDRESS], тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№1). Однак, у судовому засіданні 18 квітня 2008 року позивач подав до суду письмову заяву, якою прохає суд, не стягувати з відповідача дані витрати та витрати на суму в 122 гривні 00 копійок, які він поніс за дачу оголошення в пресі, про виклик відповідача у судове засідання (а.с.№60). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved