overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 01.07.2004 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 31.07. 2006 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 19.11.2007 рік становить 2 307 грн. 49 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 01.07.2004 року, відповідно до наказу № 150, та 31.07.2006 року був звільнений з підприємства, згідно наказу № 218 за власним бажанням. Довідкою № 1512 від 19.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 2 307 грн. 49 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.ч.1,2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 13.07.2004 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 31.10. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 23.01.2008 рік становить 12 012 грн. 30 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 3 050 грн. 80 коп., всього - 15 063 грн. 10 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 141 від 13.07.2004 року та згідно наказу № 605 від 31.10.2007 року був звільнений. Довідкою № 102 від 23.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 12 012 грн. 30 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 18.10.2005 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 30.06. 2006 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 14.11.2007 рік становить 1 017 грн. 35 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивача був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 18.10.2005 року, відповідно до наказу № 238, та згідно наказу № 170 від 30.06.2006 року був звільнений з підприємства за згодою сторін. Довідкою № 1454 від 14.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 1 017 грн. 35 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.ч.1,2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 жовтня 1999 року, але шлюбні відносини припинені з липня 2007 року, відновлювати стосунки сторони не мають наміру, від цього шлюбу є донька - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, між сторонами постійно відбуваються суперечки щодо поглядів на сумісне життя та поведінку в сім'ї, сімейні стосунки та ведення сумісного домашнього господарства припинені з липня 2007 року і відновлювати їх сторони не бажають, просить суд шлюб розірвати. Витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Так як відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним в силу ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. Сторони з 30 жовтня 1999 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області України за актовим записом № 240. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, між сторонами постійно відбуваються суперечки щодо поглядів на сумісне життя та поведінку в сім'ї, сімейні стосунки та ведення сумісного домашнього господарства припинені з липня 2007 року і відновлювати їх сторони не бажають, внаслідок чого їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Таким чином позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.104-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 09.11.1970 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 25.09.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 29.11.2007 рік становить 9 211 грн. 54 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 2 586 грн. 28 коп., всього - 11 797 грн. 82 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 302 від 09.11.1970 року та згідно наказу № 516 від 25.09.2007 року був звільнений. Довідкою № 1453 від 29.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 9 211 грн. 54 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 10.02.2003 року знаходиться у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром”, але відповідач в порушення вимог ст.115 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 21.11.2007 рік становить 4 514 грн. 50 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати за надання юридичної допомоги у сумі 100 грн. 00 коп., всього - 4 614 грн. 50 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 10.02. 2003 року, відповідно до наказу № 40. Довідкою № 1444 від 21.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача, разом з витратами на юридичну допомогу у сумі 100 грн. 00 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.115, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 18.11.2002 року знаходилася у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 06.12. 2007 року звільнилася з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 10.01.2008 рік становить 18 653 грн. 19 коп., яку позивачка просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивачки вбачається, що позивачка була прийнята на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 18.11.2002 року, відповідно до наказу № 225 к, та згідно наказу № 428 к від 06.12.2007 року була звільнена з підприємства за згодою сторін. Довідками № 1722 від 11.12.2007 року та від 10.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 18 653 грн. 19 коп. перед позивачкою, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.ч.1,2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 10.11.1995 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 20.12.2006 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 29.11.2007 рік становить 2 577 грн. 79 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 6 204 грн. 96 коп., всього - 8 782 грн. 75 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 436 від 10.11.1995 року та згідно наказу № 436 від 20.12.2006 року був звільнений. Довідкою № 1593 від 29.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 2 577 грн.79 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 01.06.1994 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 27.06.2000 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 03.12.2007 рік становить 1 353 грн. 22 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 14 287 грн. 50 коп., всього - 15 640 грн. 72 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 124 к від 01.06.1994 року та згідно наказу № 303 від 27.06.2000 року був звільнений. Довідкою № 1676 від 03.12.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 1 353 грн. 22 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial