Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його бабки [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS]. При житті [PERSON], на випадок своєї смерті, склала заповіт, відповідно з яким, спірним житловим будинком розпорядилася на користь позивача. У державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки у померлої відсутні належні правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті бабки, оскільки визнання права власності іншим шляхом неможливе. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, заявлені щодо права на спадкове майно, навівши ті ж обставини, що і в позовній заяві, крім того вказав, що фактично прийняв спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, з позовними вимогами згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.|находить| Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав померлій [PERSON] на підставі записів у по господарських книгах №1 за 1949-1951 р.р. арк. 21, №3 за 1952-1953 р.р. арк. 16, №1 за 1955-1957 р.р. арк. 231. З нотаріально посвідченого заповіту від 13 липня 1956 року слідує, що [PERSON], на випадок своєї смерті, склала розпорядження відповідно з яким, розпорядилася на користь позивача домоволодінням, що розташоване у с. Велике Суворовської сільської ради. Сторони у справі відомостей про змінену або скасування зазначеного вище заповіту не представили. З свідоцтв про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Як пояснив позивач та підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] його матір [PERSON] померла [INFO], а батько загинув під час ВВО, відомості про його смерть відсутні. З технічної документації на спірний житловий будинок слідує, що він складається з житлового будинку літ. „А” (загальною площею 61,9 кв.м., жилою площею 44,3 кв.м.), прибудови літ. „а”, прибудови літ. „а1”, тамбуру літ. „а2”, сараю літ. „Б”, гаражу літ „Г”, входу у підвал „В”. Відповідно зі ст.ст. 1217, 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] вищезазначений заповіт не скасований та не змінений, позивач не відмовився від спадщини, у яку фактично вступив. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved