Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

[PERSON] 06.12.07р. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння, розташоване по[ADDRESS] мотивуючи вимоги тим, що у 1981 році вона отримала в колгоспі „Україна” жилий будинок з надвірними будівлями, сплатила за нього суму вартості і проживає в будинку до даного часу, але документів, які б підтверджували її право власності на зазначене домоволодіння не має. На балансі сільської ради та СВК „Україна”, правонаступника колгоспу „Україна”, домоволодіння не перебуває. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені[PERSON]. вимоги, пояснивши, що її батьки у 1981 році придбали в колгоспі „Україна” домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]сплатили за нього вказану продавцем суму вартості. Документів, підтверджуючих право власності на домоволодіння, немає. Просила задовольнити позовні вимоги, визнати за[PERSON]. право власності на жилий будинок під номером [NUMBER], розташований по [ADDRESS] з надвірними будівлями відповідно до технічного паспорту: літньою кухнею - літер „Б”, навісом - літер „б”, входом у погріб - літер „В”, сараями - літер „Г”, „Д”, курником - літер „Е”, навісом - літер „е”, вбиральнею - літер „Ж”, огорожею 1-2. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Надав письмову заяву про визнання позовних вимог і просив розглядати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що за даними господарської книги № 15 стор.105 о/р 481 за 1961-1963 роки та № 11 стор. 46 о/р 780 за 2001-2005 роки домоволодіння, розташоване в [ADDRESS]будинок під номером [NUMBER] значилося за [PERSON]. з 1961 року по [INFO]., по день його смерті, а з 25.08.05р. - за[PERSON]., що підтверджується довідкою Новопокровської сільської ради № 555/01-8 від 06.12.07р. та даними будинкової книги. На балансі Новопокровської сільської ради та СВК „Україна” домоволодіння, розташоване в[ADDRESS] не перебуває, що підтверджується відповідними довідками № 556 від 06.12.07р. та № 405 від 12.11.07р. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Аналогічне положення закону закріплено в статті 128 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року, яке було дійсним під час виникнення спірних правовідносин. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наданих та оцінених у сукупності доказів, суд дійшов висновку, що позивачем виконано усі істотні умови правочину, прийнято домоволодіння, сплачено за нього продавцю суму вартості в повному обсязі, що не заперечувалося відповідачем. Жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] фактично належить позивачу на праві власності. Документи, які б посвідчували право власності позивача на зазначене домоволодіння відсутні. З наведеного суд вважає за можливе визнати за[PERSON]. право власності на це домоволодіння.

Outcome: approved