Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Прокурор Первомайського району АР Крим звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Октябрської сільської ради до [PERSON], у якому просить вилучити у відповідача та зобов”язати його звільнити земельну ділянку площею 0,02 га., розташовану в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач використовує земельну ділянку шляхом розміщення на неї сільськогосподарської техніки та складування соломи біля своєї присадибної ділянки за вказаною адресою без оформлення правовстановлюючих документів, у зв”язку з чим відповідачем порушуються вимоги чинного законодавства. Прокурор та Октябрська сільська рада Первомайського району АР Крим у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов у попередньому засіданні за наявністю для цього законних підстав, тому що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 05 квітня 2007 року проведеною спеціалістом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АРК перевіркою дотримання земельного законодавства за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що земельна ділянка площею 0,02 га., яка розташована на території Октябрської сільської ради Первомайського району, використовується відповідачем без оформлення відповідних правовстановлюючих документів, про що складений акт. На адресу відповідача внесено подання про усунення порушень законодавства, складений протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 53-1 КУпАП. Відповідач зобов'язався укласти договір оренді земельної ділянки, однак при проведенні в нього перевірки 18.09.2007 року встановлено, що договору не укладено, відповідач продовжує самовільно використовувати земельну ділянку, до теперішнього часу документів на дозвіл відповідачем не отримано. Стаття 125 Земельного кодексу України визначає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Крім того, у статті 126 Земельного кодексу України вказано, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Провина відповідача у самовільному зайнятті земельної ділянки підтверджується також приписами № 007101 від 10 квітня 2007 року та № 008084 від 18 вересня 2007 року, протоколами № 100118 від 10 квітня 2007 року та № 102255 від 21 вересня 2007 року про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на нормах чинного законодавства і підтверджені матеріалами справи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Витрати, пов”язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи згідно зі ст. 81 ЦПК України підлягають віднесенню на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved