Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до відповідача, ВАТ ім.Чкалова, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS] Цей будинок він з сім'єю отримав як квартиру згідно ордера від 05.06.1985 року та проживав у ньому весь час з моменту отримання. Відповідач продав йому цей будинок за 3306,6 гривень про що свідчить довідка без номера та дати. 29.06.1999 року він заплатив відповідачу 1000 гривень згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 а 02.04.2006 року - по квитанції до прибуткового касового ордера № 1 - ще 2707 грн, а всього 3707 грн. Відповідач обіцяв оформити з ним купівлю-продаж нотаріально протягом місяця з моменту отримання від нього грошей. Однак відповідач до цього часу свого зобов'язання перед ним так і не виконав. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчив. Стверджує що йому на виготовлення технічного паспорту який ніколи ним не виготовлявся, та довідки-характеристики треба витратити майже 2000 гривень і вимагає від нього доплати. Він же являється добросовісним покупцем цього будинку. Зі свого боку умови договору що потребує нотаріального посвідчення, виконав повністю чому є письмове підтвердження - квитанції до прибуткових касових ордерів - про отримання від нього грошей. Тому вважає що є підстави щоб визнати такий договір дійсним а його - власником цього майна. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, укладений між ним та відповідачем, - дійсним, визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, підтвердивши, що вчинення правочину купівлі-продажу підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів відповідача. Наполягає на визнанні договору купівлі-продажу майна, укладеного між ним та відповідачем, дійсним, та визнанні за ним права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] Відповідач до суду не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позову і визнання права власності на будинок не заперечує. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача відповідно до ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що предметом спору є право власності на житловий будинок та право на його відчудження внаслідок правочину купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку за умови виконання позивачем всіх істотних умов правочину купівлі-продажу будинку. Вчинення правочину купівлі-продажу будинку між сторонами підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 1 та № 2 і фактом передачі спірного будинку у власність позивачу. Спірні правовідносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року, відповідно до яких фізична особа має право мати у своїй власності майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. В суді встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу будинку та факт виконання істотних умов цього договору позивачем. Відповідач свій обов'язок про нотаріальне посвідчення правочину купівлі-продажу будинку не виконав і ухиляється від його виконання. Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором не посвідченим в нотаріальному порядку та визнання його дійсним виникає з моменту набрання рішення суду законної сили. В тому випадку, якщо сторона виконала всі істотні умови договору купівлі-продажу а інша ухиляється від виконання умов договору то є підстави для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на майно, оскільки друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України та п.4 Постанови ПВС України від 08.04.1978р. « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними». Згідно зі ст.13, 12 ЗУ «Про власність» фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Однак позивач не може використовувати будинок як своє власне майно оскільки відповідач порушив його право володіння спірним майном тобто виконати правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Захист права власності здійснюється власником і є непорушним відповідно до ст.321 ЦК України. Це положення закріплене в ст.4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже за таких обставин позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності на будинок за позивачем і визнання договору купівлі-продажу дійсним. На підставі ст.12, 13 ЗУ «Про власність», ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року і

Outcome: approved