overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення коштів на утримання дитини (аліментів). На підтвердження своїх вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що 3 жовтня 1992 році уклала шлюб з відповідачем, 6 жовтня 2005 року цей шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про його участь в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані та вихованні сина відповідач не бере. Інших дітей відповідач не має. Утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. В судовому засіданні уточнила, що відповідач матеріальну допомогу надає не постійно і в неналежному розмірі. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Відповідач до суду з'явився, позов визнав і проти його задоволення не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив: - згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу та паспорту позивачки сторони з 3 жовтня 1992 року по 6 жовтня 2005 року перебували в шлюбі, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON],[INFO], що підтверджено світлокопією свідоцтва про його народження; - довідка видана Мар”ївською сільською радою Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться неповнолітня дитина: [PERSON], 1996 року народження. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач проживає окремо від неповнолітнього сина, матеріальну допомогу надає не постійно і вирішити це питання сторони добровільно не можуть з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 1996 року народження в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України,, та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

03.01.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі 27 липня 1985 року уклали шлюб, від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей, проте в подружжя відсутнє взаєморозуміння, спільне проживання припинено, позивач мешкає з іншим чоловіком, з яким мають спільну дитину. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що між ними відсутній спір про майно, просила позов задовольнити. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовилася від позовних вимог, відповідач позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 1985 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 26 ( а. с. 4). Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. За час окремого проживання позивач мешкала з іншим чоловікон , з яким має спільну дитину ( а. с. 5). Сім'я сторін існує лише формально, спір про майно відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя. На примирення не згодні. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли встановить, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, чи інтересам дітей. Приймаючи до уваги, що сторони мір до збереження сім'ї не приймають, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану покласти на позивача. У відповідності до ст.ст. 79,81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою нею при пред'явленні позову 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] . звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати її батька [PERSON], безвісно відсутнім, посилаючись на те, що її батько в 1945 році виїхав проживати до м.Казань РФ і з того часу від нього немає ніяких відомостей. Визнання безвісно відсутнім її батька заявниця обґрунтовує тим, що органам ГІРФО необхідна його письмова згода для оформлення документів на переїзд в Чехію на постійне проживання . У судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON]. протягом тривалого терміну підтверджується зібраними у справі доказами. Допитані судом свідки [PERSON]. та [PERSON]. підтвердили той факт, що в 1945 році [PERSON]. виїхав проживати до м.Казань РФ. Зі слів [PERSON]. їм також відомо, що батько останньої ніколи листів не писав і про місце його знаходження нічого не відомо. Згідно з повідомленням відділу РАЦС №2756 від 12.11.2002 року та адресного бюро №32 від 27.11.2002 року м.Казані Республіки Татарстан РФ [PERSON] . в зазначених установах відомостей про народження та прописку не має. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON]. були в 1945 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 1 січня 1946 року. Задоволення заяви [PERSON]. має для неї юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON]. безвісно відсутнім. Заявниця сплатила витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справу в сумі 7 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми віку повноліття. Свої вимоги вона мотивує тим, що відповідач на утримання дітей ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але згідно поданої заяви просив суд справу розглядати у його відсутність, з позовом погодився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 2002 року (а.с.6). Від даного шлюбу мають двох дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та доньку -[PERSON], [INFO] (а.с.3,6). Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними віку повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. На підставі ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, що згідно ст.88 ЦПК України необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. Також на підставі ст.81 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 грн., оскільки в справах про стягнення аліментів дані витрати стягуються після розгляду справи судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з тим, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі з 27.04.2002 року. Шлюб з відповідачем розірвано 16.10.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Дитина є інвалідом дитинства. Позивачка не в змозі самостійно забезпечувати нормальний життєвий рівень для дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо. Стан здоров’я і матеріальний стан відповідача дозволяє йому виділяти кошти на утримання дитини. Інформація щодо офіційного працевлаштування відповідача та наявності в нього регулярного доходу відсутня. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - в розмірі 442 грн.00 коп., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач позов визнав повністю, пояснив, що він згоден з розміром аліментів, які просить стягнути позивачка і має можливість їх виплачувати. Вислухавши сторони, розглянувши докази по справі, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . У відповідності з довідкою, виданою житловими органами, дитина проживає разом з позивачкою по справі. На підставі ст. 180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька( матері) і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки інформація щодо працевлаштування відповідача та наявності у нього регулярного доходу відсутня, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі не меншій за розмір прожиткового мінімуму на дитину певного віку на день ухвалення рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

У вересні 2007 року[PERSON]. звернувся до суду із зазначеними позовами. В заявах зазначав, що відповідачі[PERSON] та[PERSON]. у липні та серпні 2007 року самовільно , без його дозволу на його приватизованій земельній ділянці площею 0,04 га скосили травостій і сіно та отаву забрали додому, чим заподіяли йому матеріальні збитки. Крім того відповідач[PERSON] на його приватизованій ділянці тримає хлів чим створює йому перешкоди у здійсненні належного права власності на цю ділянку. Посилаючись на зазначені обставини просив покласти зобов'язання на відповідачів по усуненню перешкод у здійсненні права приватної власності на земельну ділянку та відшкодування завданих збитків. В суді позивач[PERSON]. позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі[PERSON] та[PERSON]. позовні вимоги заперечили повністю, хоча визнали факти самовільного сінокосіння на земельній ділянці позивача і, що вони обидва тримають на ділянці позивача хлів, який із часом заберуть. Вислухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення виходячи з таких підстав. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що відповідач[PERSON] у липні 2007 року, а відповідачка[PERSON]. у серпні 2007 року самовільно, незаконно скосили перший та другий укіс природніх трав на приватизованій земельній ділянці площею 0,04 га в позивача[PERSON]., чим створюють перешкоди останньому у здійсненні його права власності на цю земельну ділянку та завдали такому матеріальних збитків, зокрема[PERSON] на суму 28 грн.,[PERSON]. за другий укіс на суму 30 грн. Факти самовільного сінокосіння визнали і самі відповідачі. Крім того, на приватизованій земельній ділянці позивача [PERSON]. відповідачі утримують хлів, чим здійснюють позивачеві перешкоди у його праві власності на земельну ділянку. Даний факт відповідачі теж визнали в суді. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON]. грунтуються на законних підставах , є обгрунтовано доведеними в суді і підлягають до задоволення, оскільки відповідачами по справі порушується право власності на земельну ділянку позивача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили постановити рішення суду про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який постійно проживав в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області і помер [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі посилалися на те, що після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,63 га, котра розташована на території Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області і надана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 8 листопада 2002 року № 16, на яку [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку № 710863. До вказаного майна вони являються спадкоємцями за заповітом. Однак, в нотаріальній конторі, куди вони звернулися з заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, їм відмовили по мотивах, що ними пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вони змушені звернутися з даним позовом в суд. В суді позивачі позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнили, що при житті батько вчинив заповіт на їх користь, згідно якого житловий будинок заповів тільки [PERSON], а земельну ділянку їм обом в рівних частках. Після смерті батька вони фактично прийняли спадщину, однак в нотаріальну контору з заявою не зверталися, так як вважали що повинні це зробити після закінчення шестимісячного строку. Їх мати - [PERSON] не претендує на спадкове майно, на яке складено заповіт. Представник Клебанівської сільської ради і третя особа - [PERSON] в суд не з'явилися, але подали заяви, в яких просять справу вирішувати в їх відсутності, позов задовольнити. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. [INFO] помер [PERSON], який проживав в селі Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER], виданим 16 вересня 2005 року Клебанівською сільською радою. 29 червня 2005 року [PERSON] вчинив заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок заповів [PERSON], а земельну частку ( пай ) розміром 3,63 га в рівних долях заповів [PERSON] і [PERSON] На даний час заповіт не скасовано і не змінено. Дружина покійного - [PERSON] відмовилася від належної їй частки на користь позивачів, про що свідчить її заява, засвідчена секретарем Клебанівської сільської ради 21 січня 2008 року. Позивачі фактично прийняли спадщину, однак через незнання закону не подали своєчасно в нотаріальну контору заяву . А відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

У вересні 2007 року[PERSON] звернувся до суду із зазначеними позовами. В заявах зазначав, що відповідачі [PERSON]. та[PERSON]. у липні та серпні 2007 року самовільно , без його дозволу на його приватизованій земельній ділянці площею 0,04 га скосили травостій і сіно та отаву забрали додому, чим заподіяли йому матеріальні збитки. Крім того відповідач [PERSON] на його приватизованій ділянці тримає хлів чим створює йому перешкоди у здійсненні належного права власності на цю ділянку. Посилаючись на зазначені обставини просив покласти зобов'язання на відповідачів по усуненню перешкод у здійсненні права приватної власності на земельну ділянку та відшкодування завданих збитків. В суді позивач[PERSON]. позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі [PERSON]. та[PERSON]. позовні вимоги заперечили повністю, хоча визнали факти самовільного сінокосіння на земельній ділянці позивача і, що вони обидва тримають на ділянці позивача хлів, який із часом заберуть. Вислухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення виходячи з таких підстав. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що відповідач [PERSON]. у липні 2007 року, а відповідачка[PERSON]. у серпні 2007 року самовільно, незаконно скосили перший та другий укіс природніх трав на приватизованій земельній ділянці площею 0,04 га в позивача[PERSON]., чим створюють перешкоди останньому у здійсненні його права власності на цю земельну ділянку та завдали такому матеріальних збитків, зокрема [PERSON]. на суму 28 грн.,[PERSON]. за другий укіс на суму 30 грн. Факти самовільного сінокосіння визнали і самі відповідачі. Крім того, на приватизованій земельній ділянці позивача [PERSON] відповідачі утримують хлів, чим здійснюють позивачеві перешкоди у його праві власності на земельну ділянку. Даний факт відповідачі теж визнали в суді. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] грунтуються на законних підставах , є обгрунтовано доведеними в суді і підлягають до задоволення, оскільки відповідачами по справі порушується право власності на земельну ділянку позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

24.12.2007 року позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі &frac14; частки на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.11.1992 року. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]народження. На даний час проживають в одному помешканні, але відповідач матеріально дитину не забезпечує, остання перебуває на її утриманні. Тому вона вимушена була звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. підтримала позовні вимоги, просила стягнути аліменти в розмірі &frac14; частки. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час, день та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі з 21.11.1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO]народження. (а.с.30) Згідно довідки Виконавчого комітету Ворожбянської міськради №2719 від 24.12.2007 року неповнолітня донька [PERSON] перебуває на утриманні позивачки [PERSON]. (а.с.4). Відповідач [PERSON] . матеріально доньку не забезпечує. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частки на утримання доньки [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Сторони з 17 травня 1980 року пе ребувають в зареєстрованому шлюбі, \~неповнолітніх дітей н е мають. Посилаючись на те, \~що внасл ідок розбіжностей у поглядах на життя та різниці в характе рах продовження шлюбних стос унків неможливе, \~[PERSON] \~ звернувся до суду з позовом п ро розірвання шлюбу. В попередньому судовому з асіданні позивач підтримав п озов. Відповідачка позов визнал а. Позов підлягає до задоволе ння, \~оскільки сторони визнал и, \~що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі \~ст. \~ст. \~110, \~112 СК У країни, \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Сторони з 10 серпня 1985 року пе ребувають в зареєстрованому шлюбі, \~неповнолітніх дітей н е мають. Посилаючись на те, \~що внасл ідок розбіжностей у поглядах на життя та різниці в характе рах продовження шлюбних стос унків неможливе, \~[PERSON] з вернувся до суду з позовом пр о розірвання шлюбу. В попередньому судовому з асіданні позивач підтримав п озов. Відповідачка позов визнал а. Позов підлягає до задоволе ння, \~оскільки сторони визнал и, \~що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі \~ст. \~ст. \~110, \~112 СК У країни, \~

Outcome: approved