Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 січня 2007 року він позичив відповідачці 2000 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] Відповідачка зобов”язувалася повернути кошти не пізніше 21 травня 2007 року, однак до цього часу борг не повернула, під будь - яким приводом ухиляється від виконання свого зобов”язання. На підставі вищевикладеного, [PERSON]. прохав стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 2000 грн. В судове засідання позивач [PERSON]. не з”явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомляв. Представник позивача [PERSON]. позов прохав задовольнити, обгрунтовуючи його обставинами, викладеними в ньому. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що насправді кошти в сумі 2000 грн. у позивачки не брала, працювала не офіційно у [PERSON]. в магазині, після крадіжки в якому було виявлено недостачу і [PERSON]. примусив її написати відповідну розписку. В правоохоронні органи з цього приводу вона не зверталася, також не зверталася і до суду з позовом про визнання даного правочину недійсним. З”ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів старін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 21.01.2007 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON]. передав у власність [PERSON]. грошові кошти в сумі 2000 грн., а [PERSON]. зобов”язувалася їх повернути до 21 травня 2007 року. В підтвердження укладення договору позики та його умов відповідно до ст. 1047 ЦК України позивачем надано розписку позичальника [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов”язання є його невиконання. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушеня зобов”язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором , зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Підставою цивільно - правової відповідальності за порушення зобов”язаня є вина особи, яка порушила зобов”язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачка порушила зобов”язання за договором позики, оскільки у визначений строк, а саме до 21 травня 2007 року не повернула позивачу суму позики. [PERSON] відсутність своєї вини в порушенні зобов”язання не доведено. Відповідачкою відповідно до ст. 1051 ЦК України не доведено, що грошові кошти насправді не були одержані нею від позикодавця. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved