Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачку з її малолітньою дитиною з квартири [ADDRESS] в місті Ялта без надання іншої житлової площі. Вимоги мотивує тим, що вона і її син є в рівних частках власниками квартири [ADDRESS] в місті Ялта. Два роки тому в квартиру також поселилася відповідачка з малолітньою дитиною, з якою її син 26 лютого 2008 року зареєстрував шлюб. Відповідачка вселилася в квартиру без її згоди, і в них склалися неприязні відносини, що виключає можливість спільного проживання. З приводу неправомірних дій відповідачки вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, але попереджувальні заходи ніякого результату не дали, і їй рекомендовано було звернутися до суду. Відповідачка позов не визнала, стверджує, що вона вселилася в квартиру з усної згоди позивачки, ніяких неправомірних дій відносно неї не вчиняє, а навпаки позивачка зловживає спиртними напоями і влаштовує в квартирі скандали. Третя особа позовні вимоги не визнав. Суд, , , вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON]. і [PERSON]. є в рівних частках власниками квартири [ADDRESS] в місті Ялта, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 12 лютого 1993 року (а.с. 8). Квартира не ділилася і порядок користування нею не встановлювався. Окрім них, в квартирі також проживає без реєстрації [PERSON], з якою 26 лютого 2008 року [PERSON]. зареєстрував шлюб, а також її малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтву про народження, батько дитини записаний в ньому із слів матері, тобто її чоловік - [PERSON]. - батьком дитини не записаний. Як пояснила позивачка, своєї згоди на вселення відповідачки з дитиною в спірну квартиру вона не давала. Відповідачка також не заперечує, що письмової згоди позивачки на вселення вона не одержувала. Відповідно до ст. 157 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) можуть бути виселені у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують або псують житлове приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного гуртожитку роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або в одному будинку, а заходи попередження і громадського впливу залишилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймача і інших зацікавлених осіб здійснюється без надання іншого житлового приміщення. Особи, які самоправно зайняли житлове приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Як встановлено судом, відповідачка вселилася в квартиру в порушення ст. 157 ЖК України, тобто самоправно, і їх спільне проживання в квартирі є неможливим через постійно виникаючі за ініціативою відповідачки конфліктні ситуації. Позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів за фактом нанесення їй відповідачкою тілесних пошкоджень. При проведенні перевірки за її заявами, із Старцун дільничним інспектором була проведена профілактична бесіда, в ході якої вона була попереджена про недопущення насильства в сім'ї (а.с. 24). Разом з тим, запобіжні засоби ніякого результату не дали, відповідачка квартиру не звільнила, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду із даним позовом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про виселення відповідачки з її малолітньою дитиною через самоправне вселення і неможливість спільного з нею проживання підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved