Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

В січні 2008 року позивач ТОВ „ Машзавод ” звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON]. основної суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та річних за договором позики. В позові зазначає, що 02 червня 2004 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики за № 09-10/9-1 відповідно до якого відповідачу було видано позику в сумі 1000 грн., кінцевий термін повернення позики було встановлено до 02.06.2005 року. У відповідності до договору, відповідачкою було здійснено платежі по поверненню позики на загальну суму 340 грн. і це підтверджується довідкою бухгалтерії ТОВ „ Машзавод ” . На день подання позову сума заборгованості по поверненню позики становить 660 грн. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином відповідач повинен сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, що становить 876 грн. 38 коп., а також 3 % річних 48 грн. 66 коп., а всього підлягає стягненню з відповідача 925 грн. 04 коп., тому позивач просив стягнути суму боргу з врахуванням індексу інфляції та річних за договором позики, а також всі судові витрати понесені ним по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дав свої пояснення. Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала, вважає, що на теперішній час вона повністю розрахувалася з позивачем за отриману позику і про це свідчать квитанції про сплату в касу позивача грошей. Вона звільнилася з роботи 01.12.2004 року і тоді був складений договір про повернення позики. При цьому малося на увазі, що вона зобов'язувалася повернути позику отриману нею 02.06. 2004 року. Після цього вона майже щомісячно в межах 100 гривень погашала позику згідно договору повернення позики від 01.12.2004 року, на теперішній час боргу за договором позики від 02.06.2004 року неї немає, а тому просила відмовити в позові. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно було укладеного договір позики 02 червня 2004 року і це підтверджується самим договором № 09-10/9-1 в якому зазначено, що ТОВ „ Машзавод ” як позикодавець та [PERSON] як позичальник уклали цей договір про те, що позикодавець зобов'язаний надати позичальнику безпроцентну позику, а останній зобов'язується повернути позику у визначений договором термін, сума позики становить 1000 гривень, позичальник зобов'язується повернути позику до 02.06.2005 року. Даний договір був підписаний як позикодавцем, так і позичальником і з цього часу він набрав чинності. З довідки ТОВ „ Машзавод ” № 11/288 від 17.12.2007 року вбачається, що [PERSON]. по договору позики № 09-10/0-1 від 02.06.2004 року станом на 17.12.2007 року внесла в касу підприємства кошти в сумі 340 грн., заборгованість становить 660 грн. Таким чином знайшло своє підтвердження той факт, що відповідачка дійсно отримала у позивача позику в сумі 1000 грн., була зобов'язана її повернути, але не зробила цього і на теперішній час за нею існує заборгованість на суму 660 грн. З розрахунку суми позовних вимог основної суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та річних вбачається, що основна сума заборгованості станом на 02.06.2005 року становить 660 грн., з 02.06.2005 року по 17.12.2007 року дана сума заборгованості непогашена. Індекс інфляції починаючи з червня 2005 року по листопад 2007 року становить 102,2 % і таким чином сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становить 876 грн. 38 коп. Сума річних, яка вираховується з суми заборгованості 660 грн. : 365 х кількість днів 897 х 3% = 48 грн. 66 коп. і таким чином всього підлягає стягненню (876 грн. 38 коп. + 48 грн. 66 коп.) = 925 грн. 04 коп. Посилання відповідачки на те, що вона погасила отриману позику і в підтвердження суду надано копію договору повернення позики № 09-10/84 від 01.12.2004 року та квитанції до прибуткового касового ордеру судом не може бути прийнято до уваги виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору повернення позики № 09-10/84 від 01.12.2004 року, ТОВ „ Машзавод ” в особі генерального директора Сідляра В.А. з однієї сторони та працівник [PERSON] в подальшому боржник з іншої сторони уклали договір про те, що боржник зобов'язується повернути кредитору позику у визначеній цим договором термін. Сума позики, яку зобов'язується повернути боржник становить 1035 грн. і боржник зобов'язується щомісячно вносити плату в сумі 86 грн. 25 коп. і боржник зобов'язується повернути позику до 01.12.2005 року. Таким чином встановлено, що між сторонами було фактично укладено договір позики, а не договір про виконання попереднього договору позики від 02.06.2004 року як стверджує відповідачка. З попередження, яке було направлено [PERSON]. від 20.10.2005 року вбачається, що їй зазначали, що вона 01.12.2004 року уклала договір про повернення позики в сумі 1035 грн., згідно п. 3 цього договору вона зобов'язувалася щомісячно вносити плату в сумі 86 грн. 25 коп.. Оплата була нею проведена 18.01.2005 року в сумі 100 грн. та 10.02.2005 року в сумі 98 грн.. Тому просили погасити залишок боргу в сумі 837 у зв'язку із закінченням терміну договору, в разі непогашення боргу до 15.11.2005 року справа буде передана до суду для примусового стягнення. З квитанцій до прибуткового касового ордеру наданих відповідачкою [PERSON]. дійсно вбачається, що нею 18.01.2005 року було внесено в касу ТОВ „ Машзавод ” в погашення позики 100 грн. та 10.02.2005 року 98 грн. Після цього в листопаді 2005 року нею було внесено в погашення позики 100 грн., 31.03.2006 року 200 грн., 27.09.2006 року 100 грн., 01.12.2006 року 100 грн., 15.01.2007 року 150 грн. і 16.05.2007 року 100 грн. Таким чином встановлено, що фактично відповідачка після отримання попередження про погашення заборгованості за договором № 09-10/84 від 01.12.2004 року приступила до погашення заборгованості, а за договором від 02.06.2004 року вона не погашала заборгованості і таким чином на момент подання позову рахувалася заборгованість за позикою в сумі 660 грн., з врахуванням індексу інфляцій заборгованість становить 876 грн. 38 коп. та 3 % річних - 48 грн. 66 коп. і остаточно сума заборгованості становить 925 грн. 04 коп. яка підлягає стягненню з відповідачки. Відповідачкою не доведено, що договір від 01.12.2004 року укладався саме з наміром сплатити за договором позики від 02.06.2004 року, оскільки вона з 01.12.2004 року звільнилася з ТОВ „ Машзавод ” , а тому її посилання судом не приймаються до уваги, оскільки нічим не підтверджені. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 610,612, 625 ЦК України,

Outcome: approved