Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким зобов”язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою розміром 0,024га, яка знаходиться в [ADDRESS]та стягнути з неї у його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1700 гривень та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги зменшив, просить стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень та пояснив, що спірна земельна ділянка перебуває у його користуванні та рішенням сесії Вербівської сільської ради від 29 жовтня та 25 грудня 1993 року передана йому у власність. Державний акт на право власності на цю землю він ще не виготовив. Відповідачка є його суміжним землекористувачем. До минулого року у них не було ніяких спорів з приводу землекористування. Однак літом минулого року відповідачка самовільно скосила траву на належній йому земельній ділянці, чинить чим перешкоди у користуванні землею, та порушує його законні права на землю. Вона обзиває його та його дружину різними непристойними словами, та погрожує, що не дозволить йому користуватися землею. Внаслідок неправомірних дій відповідачки, яка самовільно захопила належну йому земельну ділянку, він терпить моральні страждання . Відповідачка у судове засідання не з”явилася повторно, від отримання судових повісток відмовляється, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Вислухавши позивача, свідка та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав. Допитана у судовому засіданні як свідок дружина позивача [PERSON]. підтвердила, що відповідачка літом минулого року самовільно захопила земельну ділянку, якою вони з чоловіком користуються з 1993 року. Будь - якого документу про виділення в користування чи передачу у власність спірної земельної ділянки суду представити не може, хоч земля виділялася їй у користування, як працівникові колгоспу. Із слів чоловіка їй відомо, що відповідачка його обзивала, однак вона особисто цього не чула. Актом обстеження земельної ділянки позивача від 15 жовтня 2007 року (а.с.6,7) та рішенням сесії Вербівської сільської ради від 25 жовтня 2007 року (а.с.5) підтверджено, що комісія Вербівської сільської ради по суті даного спору дійшла до висновку, що [PERSON]. самовільно захопила земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні позивача. Архівним витягом з рішення Вербівської сільської ради від 25 грудня 1993 року (а.с.4) та витягом з рішення Вербівської сільської ради від 29 жовтня 1993 року (а.с.19) підтверджено, що позивачу передано у власність для ведення особистого підсобного господарства земельні ділянки включені у межі села, однак конкретні розміри спірної земельної ділянки не вказані. Як встановлено з пояснень позивача, на даний час він Державний акт на право власності на землю не виготовив. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Отже судом встановлено, що на даний час позивач не став належним власником чи належним землекористувачем спірної землі, так як не отримав у встановленому порядку документ, що посвідчує це право (Державний акт на право власності на землю). Відповідно до ст. 152 ЗК України, вимагати усунення порушень свого права на землю має право власник земельної ділянки або землекористувач. Оскільки позивач на даний час не є законним власником чи користувачем землі, то не має права на судовий захист неіснуючого права власності чи права користування землею. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Також позивач не представив суду будь-яких доказів про те, що відповідачка обзивала його непристойними словами,, висловлювала в його адресу погрози та прокльони чи іншими діями, крім самовільного захоплення землі, спричинила йому моральні страждання. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин у задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за їх недоведеністю. На підставі ст.ст. 125, 152,158 ЗК України, ст. ст. 16,23,1167 ЦК України,

Outcome: dismissed