Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-05 00:00:00

У січні 2008р. [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, в обґрунтування яких зазначив, що з 30.07.1988р. перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають повнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило, що у кожного з них різні, не співпадаючі погляди на питання подружніх взаємовідносин., між ними постійно виникали суперечки і сварки на побутовому ґрунті, що призвело до втрати порозуміння, поваги і любові один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2006р., однією сім'єю вони не проживають, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання він дійшов висновку, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Вихованням сина буде займатися він. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], судові витрати стягнути з нього. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що у зв'язку з погіршенням стосунків вона і позивач припинили шлюбні відносини і з вересня 2006р. не проживають однією сім'єю, мешкають окремо. Погоджується із обставинами, викладеними позивачем. Вважає, що сім'я існує формально, вони втратили порозуміння, тому збереження сімейних відносин є неможливим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.1988 року, згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, номер актового запису № 48. Для кожного з подружжя цей шлюб перший. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 14.11.1989р., виданим Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, номер в книзі реєстрації актів про народження - 69 від 14.11.1989р. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини з вересня 2006р., не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство, за цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження сімейних стосунків, між ними встановились неприязнені взаємовідносини. Суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних відносин та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір і розподіл судових витрат, суд приймає до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя у розпаді сім'ї, враховує їх матеріальне і сімейне становище, та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти на позивача.

Outcome: approved