overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

05 лютого 2008 року ВАТ „Миколаївгаз” звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. Посилався на те, що [PERSON] є абонентом ВАТ „Миколаївгаз”, як споживач природного газу, яка є власником будинку [ADDRESS] і користується газовою плитою та котлем для опалювання будинку. Відповідач в порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.99р. № 2246 „Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання” щомісячно не розраховується за спожитий газ. У період часу з 01.01.2001 р. по 01.01.2008 р. у відповідача утворилася заборгованість за спожитий природний газ у сумі 453,34 грн, який остання до цього часу не сплатила. Просив стягнути суму боргу, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та надала суду документи, що свідчать про сплату боргової суми на час судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, [PERSON] є абонентом ВАТ „Миколаївгаз” і має в користуванні газові прилади, а саме, газову плиту та котел для опалювання будинку. На 01.01.2008 року відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за спожитий газ борг становить у розмірі 453,34 грн. Зі змісту довідки Новоодеського управління експлуатації газового господарства випливає, що [PERSON] на 12.03.2008 р. боргу не існує. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

05 лютого 2008 року ВАТ „Миколаївгаз” звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. Посилався на те, що [PERSON] є абонентом ВАТ „Миколаївгаз”, як споживач природного газу, який є власником будинку [ADDRESS] і користується газовою плитою та котлем для опалювання будинку. Відповідач в порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.99р. № 2246 „Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання” щомісячно не розраховується за спожитий газ. У період часу з 01.01.2001 р. по 01.01.2008 р. відповідач заборгував за спожитий газ 3254,45 грн. Просили стягнути борг у зазначеній сумі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засіданні тричі, 26.02., 12.03. і 27.03.2008 р. без поважних причин не з'явився. Представник позивача погодився на постановлення заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, зі змісту листа розрахунку та з акту звірки взаєморозрахунків з абонентом [PERSON] видно, що він має заборгованість перед позивачем у розмірі 3254,45 грн. Таким чином, з відповідача в безспірному порядку належить стягнути 3254,45 грн боргової суми та витрати на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Заявниця звернувся до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Новгородківської селищної ради № 5 від 24 січня 2008 року вона являється опікуном [PERSON], [INFO], так як [INFO] помер його батько [PERSON]. Для отримання пенсії по втраті годувальника заявниця повинна надати документи, які б підтвердили, що померлий дійсно являється батьком [PERSON]. В зв'язку з тим, що в свідоцтвах про одруження, народження та смерть прізвище його батька записано “[PERSON]”, неможливо документально довести, що померлий являється його батьком. Дана обставина змусила заявницю звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи заяву визнала і не заперечувала проти її задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили суду факт родинних відносин між померлим [PERSON] та його сином [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали цивільної справи прийшов до висновку, що [PERSON] являється сином померлого [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1998 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2003 року він з відповідачкою не проживає, кожен з них має нові сім'ї, подальше спільне проживання та збереження шлюбу стали неможливими, і суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач, позов свій підтримав, наполягав на його задоволенні, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, вивчивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав підстав: Між сторонами виник спір, який регулюється ч.2 ст. 104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ч.2 ст.112, ч.2 ст. 114 СК України. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому відповідно до ч.2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. В зв'язку з тим, що позивач згоден на сплату мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу - витрати покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Заявниця звернувся до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ощадних книжок. Для отримання грошової компенсації за ощадними книжками при оформлені спадщини в державній нотаріальній конторі по закону заявниця повинна надати документи, які б підтвердили, що померлий дійсно являється її чоловіком. В зв'язку з тим, що в свідоцтві про одруження по-батькові чоловіка помилково записано “[PERSON]”, а відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть по-батькові його “[PERSON]”, неможливо документально довести, що померлий являється чоловіком заявниці. Дана обставина змусила заявницю звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він позов визнає і не заперечував проти його задоволення, просить розглянути справу без його участі. Свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили суду факт родинних відносин між заявницею та її померлим чоловіком. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи прийшов до висновку, що померлий [PERSON], являється чоловіком заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] і після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, розташованій на території Вершино-Кам'янської сільської ради. Після смерті бабусі згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом являється: її дочка - мати позивачки [PERSON]. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка вважала, що її мати буде оформляти спадщину після смерті бабусі, проте в січні 2008 року дізналась, що мати спадщину не прийняла і не оформила. В зв'язку з цим пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Дана обставина змусила позивачку звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він позов визнає і не заперечував проти його задоволення, просить розглянути справу без його участі. Суд враховуючи вищевикладене, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2005 року по 23 квітня 2007 року. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, вона потребує матеріальної допомоги, бо не працює, доходів не має, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила викладене у позові, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причину нез'явлення суд не повідомив, заперечень на позов не надав, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність, та винести рішення при заочному розгляді справи, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судом досліджені наступні докази: копія рішення Лисичанського міського суду від 22.02.2007 року про стягнення аліментів на утримання дитини; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження; довідки про знаходження дитини на утриманні; довідка про доходи позивачки; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивачки. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2005 року по 23 квітня 2007 року. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивачки не надає. Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач може надавати допомогу позивачці, але суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у 1/6 частині всіх видів його доходів щомісячно, враховуючи, що рішенням Лисичанського міського суду від 22.02.2007р. з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частини всіх видів його доходів щомісячно. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 84 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках з грудня 2004 року, від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача аліменти утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі &frac14; частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідач попереджений судом про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходилися у фактичних шлюбних стосунках з грудня 2004 року, від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з цим позовом і попросив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розміром 2,49 га., розташованої на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району, вартістю 24656,20 грн. посвідчену сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВН № 0200789, виданого 4 березня 1997 року Томашпільською райдержадміністрацією, та на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП "Комаргородське" посвідчений свідоцтвом про право власності серії ВІ ХХ № 008939, що належали на праві власності його бабці [PERSON], померлій [INFO] в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, посилаючись на те, що він являється спадкоємцем за заповітом, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном бабки, в зв"язку з тим, що заповіт був складений онуку [PERSON] так як на той час було записано в свідоцтві про народження, а 2 грудня 2002 року він поміняв прізвище та по батькові відповідно до свідоцтва [NUMBER] в даний час прізвище та по батькові[PERSON], в зв'язку з важким матеріальним становищем пропустив строк звернення до нотаріальної контори, тому позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Голова Комаргородської сільської ради Горошко В.Є. в судове засідання не з"явився, а направив заяву в якій позов визнав, просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в зв'язку з тим, що в заповіті спадкодавець заповів позивачу тільки земельну ділянку, в решті позовних вимог необхідно відмовити. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, фактично прийняв спадщину, як було передбачено цивільним законодавством ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), яке діяло на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Комаргородської сільської ради Томашпільського району від 02 серпня 2008 року, його показами та матеріалами справи. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, також, відповідно до ст.1223 ЦК України , згідно якої право на спадкування мають особи визначені у заповіті, [PERSON]. являється спадкоємцем на земельну ділянку за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого пояснила, що з 08.09.2007 року з відповідачем перебуває в юридичному шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №224, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]народження, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Вони з відповідачем проживають разом, однак він добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча працює і має таку можливість. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, займається її вихованням. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO] народження, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 08.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №224 (а.с.3). Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]народження, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.4,7). На даний час сторони проживають разом. Відповідач працює, має постійний заробіток, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає (а.с.5). Позивачці одній утримувати дитину тяжко, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, але тому, що він від цього обов'язку ухиляється, з нього необхідно стягнути аліменти за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його доходу, що не суперечить чинному законодавству. Згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 51,00 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що 2 липня 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]народження, який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв"язку з тим, що відповідач залишив сім»ю і поїхав проживати по новому місцю роботи. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і прохає суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, надав суду письмову заяву в якій прохає справу розглянути без його участі, на розірвання шлюбу згідний. З”ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 2 липня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]народження. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, намірів зберегти сім'ю не мають, про що свідчить письмова згода відповідача на розірвання шлюбу, сімейні відносини між ними припинені, позивачка вважає, що їх сім”я розпалась остаточно і категорично наполягає на розірванні шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. Сторони досягли згоди по питанню виховання та утримання дитини. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАСЦ слід покласти на позивачку, як вона цього і просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1998 року. Від подружнього життя мають неповнолітнью доньку - [PERSON], [INFO]народження, в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком.Шлюбні відносини між сторонами припинені остаточно, вони проживають окремо. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини від всих видів заробітку на її користь на утримання доньки до її повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги позивача та просить суд розглядати справу без його участі. Суд, розглянувши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, що, згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO]народження, є сторони по справі, які перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1998 року; згідно довідки ЖЕК № 1 донька знаходиться на утриманні матері та проживає разом з нею. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття і, на підставі вищевикладеного, судом не знайдено доказів надання матеріальної допомоги відповідачем, а тому приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний виплачувати позивачу аліменти на утримання сина до його повноліття. Платником аліментів на користь інших стягувачів [PERSON] не являється, тому суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved