overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що співвідповідачам були надані послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню, але вони не виконують вимоги ст.ст.67,68,162 ЖК України та п.п.18,20 “Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення”, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, не оплачують послуги з теплопостачання й гарячого водопостачання. Співвідповідачі неодноразово були сповіщені про суму заборгованості й про те, що у випадку непогашення її в добровільному порядку, підприємство буде змушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. Просить суд стягнути на користь підприємства з співвідповідачів заборгованість за використане опалення та гаряче водопостачання у сумі 2 504 грн.41 коп., витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені підприємством при подачі позову до суду у сумі 30 грн.00 коп., всього 2 534 грн.41 коп. Співвідповідачі у відкрите судове засідання з'явилися та пояснили, що позовні вимоги повністю визнають, заборгованість утворилася із-за тяжкого матеріального стану в сім'ї. Суд, дослідивши інші докази, встановив слідуючі обставини та відповідні до них правовідносини. Співвідповідачі мешкають [ADDRESS], отримують послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню, але всупереч вимог ст.714 ЦК України та п.п.18,20 “Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення”, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, не оплачують послуги з теплопостачання й гарячого водопостачання і станом на 01.12.2007 рік за ними утворився борг у сумі 2 504 грн. 41 коп., про що довідка про заборгованість від 01.12.2007 року, таким чином позов підлягає задоволенню. Разом з заборгованістю підлягають сплаті на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.00 коп. на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України. Згідно до рішення № 226-17/5 від 19 липня 2007 року “Про надання пільг по сплаті держмита в міський бюджет” позивач був звільнений від сплати судового збору під час надання позову до суду, тому він підлягає стягненню з співвідповідачів на користь держави, відповідно до ст.88 ч.2 ЦПК України у сумі 51 грн 00 коп. На підставі ст.ст. 160,162 ЖК України ст.714 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 15.12.2005 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 12.09.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 28.01.2008 рік становить 4 322 грн. 45 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 1 593 грн. 56 коп., всього - 5 916 грн. 01 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 405 від 15.12.2005 року та згідно наказу № 413 від 12.09.2007 року був звільнений. Довідкою № 127 від 28.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 4 322 грн.45 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, який розташований [ADDRESS] на який спадкодавця за життя склала заповіт на чотирьох дітей, але співвідповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] від своїх часток у спадщині відмовились. Спадкоємиця вважає, що прийняла спадщину, т.я. прийняла спадщину, вступила у володіння та користується вище зазначеним майном. Оформити спадщину на своє ім'я в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки спадкодавиця за життя не виготовила свідоцтво про право власності на вище зазначене майно. Просить суд визнати за нею право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, розташований [ADDRESS]. Співвідповідачі до справи надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та про визнання позовних вимог, яку суд прийняв, т.я. визнання позову не суперечить закону, не порушає права, свободи та інтереси інших осіб, тому, суд, вважає можливим прийняти рішення у відкритому судовому засіданні без присутності співвідповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З заповіту від 13 липня 1994 року, посвідченого виконавчим комітетом Грушинської сільської ради Харківської за реєстровим номером 66 вбачається, що спадкодавця заповіла все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все що буде їй належати на день смерті та на що вона по Закону буде мати право заповіла позивачці та співвідповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях кожному. Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13 серпня 2007 року доведено, що спадкодавиця померла [INFO] у віці 78 років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 6. Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться [ADDRESS] містить прізвище спадкодавиці та доводить те, що їй за життя дійсно належав даний будинок. Заявами співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 11.04.2007 року, від 22.06.2007 року та від 10.04.2007 року, посвідченими нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області доведено, що співвідповідачі спадщину після смерті спадкодавиці не прийняли на неї не претендують, до суду за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не будуть. На підставі ст.60 ЦПК України, яка каже, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 09.07.1973 року знаходиться у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром”, але відповідач з жовтня 2006 року не виплачує заробітну плату, чим порушає діюче законодавство та права позивача на отримання заробітної плати за відпрацьований час, що призвело до моральних страждань, переживань від думки як прожити, прогодувати сім'ю, сплатити комунальні та інші послуги, оплатити лікування, придбати ліки, які призначені позивачу використовувати постійно. Позивач вимушений держати земельну ділянку на якій, завдаючи шкоду здоров'ю, вирощує овочі щоб продати. Вище вказане потягнуло за собою втрату нормальних життєвих зв'язків, оскільки позивач не може спілкуватися з ріднею, дітьми, які проживають за межами міста, а коштів, щоб до них поїхати не має, що тягне за собою додаткові зусилля на організацію життя, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 5 000 грн. 00 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає, т.я. позивач не надав доказів нанесення моральної шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 09.07.1973 року, відповідно до наказу № 135 к в цех россолопромислу начальником зміни. Згідно довідки № 1409 від 21.11.2007 року наданої Первомайським державним підприємством “Хімпром” заборгованість позивача по заробітній платі перед відповідачем станом на 21.11.2007 рік складає - 7 503 грн. 53 коп., яку на його користь було стягнуто рішенням суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України “ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової )шкоди” від 21.03.1995 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику відшкодовується в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормального життєвого зв'язку та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, позивач по даній справі не надав доказу втрати нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з невиплатою заробітної плати. Довідка Первомайської Центральної районної лікарні свідчить лише про стан його здоров'я, тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ч.1 ст.237-1 КЗпП України, ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

30 листопада 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2008 року. Пояснила, що вона ніде не працює, а дитина перебуває на її утриманні. Відповідач працює на ЗАТ “НКМЗ” м. Краматорськ, інших утриманців крім дочки [PERSON] немає та нікому не сплачує аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав судові заяву про розгляд даної справи без його участі. З позовом згоден. Також до суду надійшов протокол судового засідання Краматорського міського суду Донецької області про виконання судового доручення згідно якого відповідач був допитаний по суті позовних вимог. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали у справі, встановивши обставини та визначивши до них правовідносини, вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи. Так, встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1999 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. В даний час батько [PERSON] надає кошти на матеріальне утримання дитини, проте позивачка виявила бажання, щоб аліменти стягувалися у судовому порядку. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дочки (а.с.2), в якому він записаний батьком. З пояснень позивачки встановлено, що відповідач працює, матеріальний стан стабільний. Згідно протоколу про виконання судового доручення, встановлено, що відповідач інших утриманців не має та аліменти нікому не сплачує, а дочка [PERSON] згідно довідки з місця проживання (а.с.3) проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано Гощанським відділом РАЦС 21 червня 2005 року, актовий запис № 51. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка, посилаєтьсь на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не бере участі у її вихованні, вона змушена своїми силами утримувати сім'ю. Оскільки відповідач ніде не працює і не має постійного заробітку просить стягнути аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просить стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі по 50 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров'я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

08 січня 2008 року до суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просила встановити додатковий строк для звернення до Ясинуватської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер батько заявниці - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельного паю в розмірі 3.90 га. [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON]. Після його смерті також залишилась спадщина на земельний пай в розмірі 3.90 га. Єдиними спадкоємцями за законом є заявниця та її сестра - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців немає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила встановити додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачка позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка в термін передбачений законом не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Строк пропустила у зв'язку з юридичною необізнаністю. Суд вважає, що позовні вимоги законні та обосновані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

13.08.2007 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про внесення вкладу на депозитний рахунок № 331 від 10.04.2007 року в розмірі 20 000-00 грн. вкладу, 2000-00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, про розгляд справи сповіщений належно, про відкладення розгляду справи не звертався. Суд, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача заочно. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач за договором про внесення вкладу на депозитний рахунок № 331 від 10.04.2007 року вніс на депозитний рахунок КС “Сіверська” внесок в розмірі 20000-00 грн. Згідно п. 1.6 договору процентна ставка по вкладу складає 26% річних з виплатою відсотків щомісяця. Термін вкладу - 12 місяців з дня внесення коштів. Відповідно до п. 2.5 вкладник має право достроково розірвати договір вкладу, письмово попередивши спілку за два тижні. Позивач звернувся з заявою про розторгнення договору 03.08.2007 року, однак, за закінченням двотижневого строку відповідач не повернув суму вкладу позивачу. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. За вказаних обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині, стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 20000-00 грн. Внаслідок неповернення коштів позивач зазнав моральної шкоди у вигляді нервових переживань з приводу загрози втрати свого майна - грошей. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Разом з тим суд вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди в достатній мірі не обгрунтованим, таким, що не знайшов свого підтвердження належними засобами доказування, в зв”язку з чим вважає за можливе задовольнити позов у цій частині вимог частково, у розмірі 500-00 грн. Також з відповідача належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на телефонний номер [NUMBER]; зобов'язати АТЗТ “Центр експлуатації-зв'язок” усунути перешкоди у користуванні телефоном та переобладнати за свій рахунок телефон для індивідуального користування, судові витрати покласти на відповідача; Свої вимоги мотивує тим, що набув право власності на вказаний телефонний номер на підставі договору займу № 272 від 05.07.1999 року, однак відповідач, всупереч умовам договору підключив на спарений телефон [PERSON] і користування спареним телефоном приносить йому незручності та призводить до виникнення конфліктних ситуацій. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково у частині визнання права власності, у решті вимог не визнала, мотивуючи, що телефонний номер позивачу у власність надано, однак за способом підключення встановлений позивачу телефон є основним, підключеним за спареною схемою з різними номерами, відповідно до можливостей АТС, що не суперечитть ст. 75 “Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг”. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, якщо це не погіршить умов її користування телефоном. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, на підставі договору займу № 272 від 05.07.1999 року, з додатковою угодою, [PERSON], відповідно до положень наказу Міністерства зв'язку України № 136 від 16.09.1994 року, набув право власності на телефонний номер [NUMBER], після сплати суми займу і телефон був йому встановлений. За вказаних обставин позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню а право власності на телефонний номер [NUMBER] - визнанню за [PERSON]. Разом з тим, умовами вказаної угоди не передбачено обов'язку АТЗТ “Центр експлуатації-зв'язок” встановити позивачу за способом підключення основний телефон, підключений до окремої лінії. Крім того, встановлений позивачу відповідачем телефон є телефоном індивідуального користування, але це визначення стосується місця встановлення телефону, відповідно до п. 54 “Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг”, затверджених Постановою КМ України від 09.08.2005 року № 720, а не способу підключення. За вказаних обставин суд вважає вимоги позивача у цій частині позовних вимог та у частині переобладнання за рахунок відповідача телефону для індивідуального користування такими, що не грунтуються на вимогах договору чи закону та відповідно не підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача, оскільки позивач є інвалідом другої групи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняти сварки та бійки, в 2003 році відповідач пішов від неї і мешкає в даний час зі своєю матір'ю. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу, заявивши, що примирення і збереження сім”ї з відповідачем неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1997 року. Дітей не мають. Як видно з пояснень позивачки, спільне подружнє життя у сторін не склалося із-за неправильної поведінки відповідача в сім”ї, з 2003 року сторони припинили сумісне проживання та шлюбні відносини і поновлювати їх позивачка не має наміру. За таких обставин суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивачки. Сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу позивачка просить покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved