Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього сина,[PERSON][INFO]народження. Три роки тому, [PERSON]. покинув сім'ю та проживає окремо. Участі в утриманні та лікування сина не приймає. Добровільно поштовими переказами висилає щомісяця 75 грн., починаючи з 2006 року, раніше пересилав по 55 грн. їх син часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку, потребує постійного нагляду та зв'язку з хворобою дитини вона змушена не працювати. В зв'язку з захворюванням сина та витратами на лікування потребує допоміжних коштів, які вона не може витребувати з відповідача. Просить стягнути з [PERSON]на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 % від встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ним повноліття та зобов'язати відповідача приймати участь в допоміжних витратах на дитину в зв'язку з його захворюванням, постійно, в твердій грошовій сумі 150 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач постійно доповнювала свої позовні вимоги 21.09.2007 року вона просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на неповнолітнього сина в розмірі 500 грн. 29.12.2007 року позивач остаточно доповнила та уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш 30% для дитини відповідного віку, стягнути додаткові витрати 500 грн. щомісячно для лікування, розвитку та навчання сина до досягнення ним повноліття та стягнути з відповідача за період з серпня 2004 року по серпень 2007 року аліменти у розмірі установленому законодавством на той час. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали тільки в частині стягнення щомісячних аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 30 % від встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подачі позовної заяви до досягнення сином повноліття, в решті позову просили відмовити у зв'язку з недоведеністю тих обставин, на які позивач посилається. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 100 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони за справою відповідно до актового запису [NUMBER] від 30.08.1994 року, зробленного в книзі записів актів громадянського стану про народження Верхньорогачинського відділу реєстрації актів Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] народження. Позивач без реєстрації проживає за адресою:[ADDRESS] та має на утриманні сина [PERSON]Неповнолітній проживає разом з позивачем, про що не заперечує представник відповідача. Відповідач на день звернення до суду добровільно надавав матеріальну допомогу у розмірі 75 грн., що не відповідає розміру необхідних для утримання дитини аліментів, встановлених законодавством України, не працює, зареєстрований приватним підприємцем, згідно довідки ДПІ у м. Херсоні перебуває на загальній системі оподаткування, за наданими деклараціями за 2006 рік доходів не має, за 1,2 квартали 2007 року доходів не має, за 3 квартал 2007 року декларація про доходи не надавалася. Враховуючи обставини,що мають істотне значення для визначення розміру аліментів згідно зі ст.182 СК України, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON]на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 % від встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення сином повноліття. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку з її хворобою та розвитком в розмірі 500 грн. щомісячно, то суд вважає необхідним відмовити у зв'язку з недоведеністю позивачем своїх позовних вимог. Відповідно до вимог ст.185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвит-ком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку дитячої поліклініки №2 лікарні ім. А. і О. Тропініних , з з грудня 2006 року у лікаря-педіатра як часто та довго хворіючи дитина, з червня 2007 року у лікаря-гастроентеролога з діагнозом «хронічний гастродуоденіт», потребує дієтичного харчування, проходження курсів лікування двічі на рік, санаторно-курортного лікування. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона, яка бере участь у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Але позивач ні в позовній заяві та додаткових позовних заявах, ні в судовому засіданні підтримуючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача у зв»язку з захворюванням дитини та для його нормального розвитку не визначив чому саме ці витрати становлять 500 грн., не довів необхідність додаткових витрат на утримання дитини в майбутньому(до повноліття дитини), тобто їх характер, розмір та тривалість. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за період з серпня 2004 року по серпень 2007 року у розмірі , встановленому законодавством України на той час, суд вважає необхідним також відмовити, так як позивач не надав суду доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача в установленому законом розмірі, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. В матеріалах справи маються квитанції, які підтверджують добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги, хоч і в розмірі меншому, чим передбачено законодавством на той час. Суд у зв'язку з не доказанністю не приймає до уваги доводи позивача, що відповідач її погрожував вчиненням тілесних пошкоджень, як що вона звернеться до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial