Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне переобладнання нежилої нерухомої споруди, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно договору купівлі - продажу нежитлової споруди від 20.07.2006 року, йому належить нежитлова споруда, розташована по [ADDRESS]. Після купівлі споруди позивач самочинно перебудував її під кафетерій та сауну але в реєстрації права власності відповідач відмовляє, так як немає проекту та технічної документації, в зв»язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити визнати за ним право власності на нежитлові споруди самочинно перебудовані під кафетерій та сауну. У попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача КП «БТІ та МБ Полтавського району» в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб відділу містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації та Терешківської сільської ради Полтавського району в попереднє судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 30.03.2006 року позивачу на праві власності належить 7/10 частин нежитлових будівель, яка складалася з магазину, гаражу, вхідного погребу та сараю і розташована по [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу нежитлової споруди від 20.07.2006 року, позивачу належить 3/10 частини нежитлової споруди розташована по [ADDRESS]. Дані споруди розташовані на земельній ділянці державного фонду . Після купівлі споруди позивач самочинно перебудував її під кафетерій та сауну. Згідно довідки відділ містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації заперечень проти легалізації самочинно переобладнаних споруд немає. Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок виготовленого КП «БТІ та МБ Полтавського району» від 5.07.2007 року, нежитлове приміщення переобладнане позивачем під кафетерій з сауною самочинно та придатний для експлуатації. Відповідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій існуючої нежитлової споруди переобладнаної під кафетерій з сауною, стан несучих конструкцій - задовільний. Земельна ділянка, на якій розташовані споруда взята в оренду відповідно договору оренди від 22.01.2008 року позивачем у Терешківській сільській раді Полтавського району терміном на 49 років відповідно до рішення Терешківської сільської ради від 6.03.2007 року про передачу земельної ділянки в оренду. Відповідно акту прийому - передачі позивач прийняв а орендодавець, в особі сільського голови, передав вищезазначену земельну ділянку. Відповідно ст. 376 ЦК України на вимогу власника(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване не ній. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 376, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved