Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

20 березня 2008 року позивачка [PERSON]звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2008 року отримала право власності на 22/100 частки домоволодіння, за адресою: [ADDRESS], але вказану житлову площу займає відповідач [PERSON]. та його родина , добровільно залишати не бажають. У своїй позовній заяві [PERSON]. просить виселити [PERSON]. та членів його родини з квартири №[ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала, та просила позов задовольнити, та пояснила, що квартиру, яка належить їй на праві приватної власності самоправно займають сторонні особи - відповідач [PERSON]. та його родина, які в квартирі не зареєстровані, для проживання на вказаній житловій площі вони не мають жодних підстав. На її неодноразові звернення з проханням добровільно звільнити незаконно зайняте житлове відповідачі не реагують. У зв'язку з чим вона була вимушена звернутися з позовною заявою до суду. Фактом мешкання на житловій площі, яка є її (позивачки) приватною власністю, відповідач та члени його родини створюють для неї перешкоди у здійсненні нею прав власника майна, порушують її право власності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать копії телеграфних повідомлень, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивачки [PERSON]., вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка Ол., на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 785, придбала нерухоме майно, а саме 22/100 частки домоволодіння, що знаходиться у місті[ADDRESS] Зазначене домоволодіння складається з: А-1 - житловий будинок, житловою площею - 86,1 кв.м, загальною площею 146,8 кв. м; Б - сарай; В- убиральня; Г - душ; Е - убиральня; З - убиральня; И - гараж-сарай; К - гараж-сарай; К - гараж; Л,М,Н,О - навіси; 1-26,І, ІІ - споруди, та розташоване на земельній ділянці площею 1014,0 м. кв. 22/100 частини домоволодіння, що знаходиться в місті [ADDRESS], та які належать позивачці на праві приватної власності (Витяг “ Про реєстрацію права власності на нерухоме майно” від 12.03.2008 року, номер 18068506, а.с.6) складаються з : квартири №2, житловою площею 20,6 кв. м, загальною площею 29,3 кв. м, в житловому будинку літ.А-1; ? погребу літ.а-1; сараю літ.Б; вбиральні літ.Е; гаражу літ.К; споруд № 4,8,9,16. Відповідно довідки квартального комітету №1 від 19.03.2008 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться (а.с.10). Суд вважає, що в судовому засіданні доводи позивачки в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так, із змісту ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним (нею) і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Згідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Із положень ст.391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном. Відповідно до ст.109 ЖК України якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Із змісту ч.3 ст.116 Житлового Кодексу України вбачається, що особи , які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON]. та члени його родини, своїм незаконним мешканням в кв[ADDRESS] створюють для її власника позивачки [PERSON]. перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном, саме тому позов підлягає задоволенню, тобто відповідача [PERSON]. та членів його родини потрібно примусово виселити із кв[ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення.

Outcome: approved