Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

17 жовтня 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та просила стягнути з відповідача на користь позивачки 3381 грн. 22 коп. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що 28 вересня 2006 року приблизно о 11 годині 25 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем МАЗ 5337 д.н.з. АА 3658 КТ здійснив наїзд правим переднім колесом на її ногу, в результаті чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Власником автомобіля МАЗ 5337 є акціонерна компанія “Київенерго”. Водій [PERSON] знаходиться у трудових відносинах із вищевказаною компанією і під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов'язків, щодо вивозу сміття з території ринку “Вирлиця”, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 12. 27 жовтня 2006 року ВД Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві було порушено кримінальну справу по факту вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди за ст. 286 ч. 1 КК України. 30 березня 2007 року за постановою слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ст. л-та міліції Кармана А.В. кримінальну справу було закрито в зв'язку з відсутністю у потерпілої тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вина водія підтверджена представленими суду доказами та не заперечується ні відповідачем ні самим [PERSON]. Крім майнової шкоди їй була спричинена моральна шкода, що виражалась у сильному фізичному болі, через що вона не могла жити повноцінним життям. Пошкоджена нога не згинається в повній мірі, вона не може сама взуватися, постійно потребує допомоги в цьому. Ця обставина дуже пригнічує її, викликає душевний біль, так як тепер вона не може утримувати сама себе, а залежить від своїх близьких. Як наслідок цих протиправних дій, крім фізичного болю, вона зазнала тяжких моральних страждань. Вона практично із-за цієї травми не може виконувати роботу як на робочому місці, так і по дому. З причини обмеження руху вона змушена була змінити спосіб життя. Така вимушена бездіяльність її дуже пригнічує, взагалі втрачається інтерес до життя. Крім того, у неї погіршився стан здоров'я, вона відчуває слабість. З часу отримання травми постійно вимушена купувати ліки. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме у частині відшкодування матеріальної шкоди та суду пояснив, що позивачкою не надано детального розрахунку суми завданої моральної шкоди та не наведено з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Суд вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи у повному обсязі приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідності його часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2006 року приблизно о 11 годині 25 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем МАЗ 5337 д.н.з. АА 3658 КТ здійснив наїзд правим переднім колесом на ногу позивачки, в результаті чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Власником автомобіля МАЗ 5337 є акціонерна компанія “Київенерго”. Водій [PERSON] знаходиться у трудових відносинах із вищевказаною компанією і під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов'язків. Вина водія [PERSON] в скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди визнана представником відповідача, підтверджується наданими суду доказами, а саме: допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] визнав свою провину у вчинені правопорушення та наїзді на ногу позивачки, постановою слідчого СВ Дарницького ГУ МВС України в м. Києві про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] з направленням матеріалів для притягнення до адміністративної відповідальності, висновком судово-медичної експертизи відповідно до якої, [PERSON] було спричинено забійну рану м'яких тканин в проекції основи 1-пальця лівої стопи, забій м'яких тканин лівої стопи, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приймаючи до уваги, що відповідач АЕК «Київенерго» на праві власності володіє автомобілем МАЗ 5337 д.н.з. АА 3658 КТ, тобто джерелом підвищеної небезпеки - суд приходить до висновку, що обов'язок відшкодування шкоди потерпілій, у відповідності до вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України лежить на відповідачу. Крім того приймаючи до уваги повне визнання позову представником відповідача в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, коли моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно п. 3 п. 8, п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди за моральну немайнову шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній несе відповідальність перед нею у порядку регресу . Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Порушення особистого немайнового права позивачки призвело до завдання їй майнової та моральної шкоди і, як правовий наслідок цього, відповідно до вимог ст. 280 Цивільного кодексу України, ця шкода підлягає відшкодуванню. За таких обставин, виходячи з характеру протиправних дій, ступеня та глибини фізичних і душевних страждань позивачки у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, суд приходить до висновку, що нанесення морального збитку внаслідок ДТП, яка сталася 28 вересня 2006 року знаходиться в причинному зв'язку з неправомірними діями, а саме порушенням правил дорожнього руху водієм АЕК "Київенерго", тому моральна шкода підлягає стягненню з АЕК ''Київенерго'". Судом встановлено, що позивачка у зв'язку із ушкодженням здоров'я не мала можливості протягом тривалого часу виконувати роботу як на роботі так і дома, втратила душевний спокій та рівновагу, не могла вести звичний для себе спосіб життя, перестала займатися спортом. Все це змінило звичайний уклад її життя, що полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків про що суду повідомив свідок [PERSON]. Після ДТП позивачка перебувала в стресовому стані, що підтверджується довідкою військово-медичного управління служби безпеки України, відповідно до якого позивачка з 28.09.2006 року по 15.03.2007 року знаходилась під наглядом лікаря-психіатра. Враховуючи всі встановлені судом по справі обставини, суд вважає суму моральної шкоди в 20 000 грн., яку просить стягнути позивачка завищеною, та такою, що не буде відповідати характеру спричиненої шкоди, а тому, у відповідності до вимог ст.. 23 ч. 3 ЦК України вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, що цілком буде характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивачки. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові. В зв'язку з викладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що сплачені у встановлених законом розмірах. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5400 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрі України № 590 від 27.04.2006 року - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у разі якщо компенсація сплачується другою стороною у справі не повинен перевищувати 40% мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи особи, яка надає правову допомогу. Відповідно до матеріалів цивільної справи представник позивачки брав участь у судових засіданнях 7.11.07 року - 30 хв., 20.11.07 року - 40 хв., 11.12.07 року - 30 хв., 28.01.08 року - 10 хв. Діючим законодавством на період часу з 7.11.07 року по 31.12.07 року був встановлений мінімальний розмір заробітної плати 460 грн., а з 01.01.2008 року 515 грн. Таким чином граничний розмір компенсації на правову допомогу буде складати: 1, 1/6год. * (460 *40%) = 214.66 грн. 1/6 год. * (515* 40%) = 34.33 грн., а всього 249 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial