Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підставу своїх вимог спираються на те, що восени 2004 року дав в ремонт відповідачу [PERSON], паливного насоса від трактора Т-25. З того часу відповідач ні разу не приїздив до рідної сестри до нього в село і про долю насоса не згадував. Позивач разом зі своїм братом їздили до [PERSON], в смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області автомобілем ВАЗ-2106, але насоса відповідач їм не віддав, посилаючись на те, що насос знаходиться десь в складі, а кладовщик поїхав у смт. Маньківка, Черкаської області і приїде пізно. Позивач чекати не мав змоги так, як була пізня година. Згодом він двічі звертався до міліції з метою прояснити все ж таки, є насос в наявності чи немає. Восени 2007року в Кам'янському РВ УМВС в Черкаській області, його ознайомили з результатами перевірки: як згідно яких, працівники міліції встановили, що насоса вже немає - відповідач його здав на металобрухт що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду по стягнення з відповідача вартості паливного насоса у розмірі 1350 грн. 60 коп., судових витрат - 85 грн.55 коп.., моральну шкоду в розмірі 500 грн., а також компенсувати витрати пов'язані з його проїздом до смт. Маньківка для участі в судових засіданнях, проживанням та компенсувати втрачений заробіток за дані дні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив суд стягнути з відповідача вартість паливного насоса у розмірі 1350 грн. 60 коп., судові витрати - 85 грн.55 коп.., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та витрати пов'язані з його переїздами до смт. Маньківка для участі в судових засіданнях в розмірі 65 грн. 21 коп. та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, вважає за необхідне згідно вимог ст.ст.386, 387, 1166, 1192 ЦК України, позовні вимоги позивача в частині стягнення вартості паливного насосу в сумі 1350 грн. 60 коп.(а.с.4) задоволити, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, влітку 2003 року позивач перебуваючи в своєму домоволодінні в с. Райгород, Кам`янського району, Черкаської області добровільно передав відповідачу на проведення ремонту паливний насос від трактора Т-25. Даний факт передачі підтверджується письмовими поясненнями даними як позивачем так і відповідачем, які містяться у відмовному матеріалі № 749 Кам&acute;янського РВ УМВС України в Черкаській області від 24.06.2007 року, згідно яких відповідач показав, що він дійсно в 2003 році взяв на ремонт у позивача паливний насос, але не зміг його відремонтувати і здав насос на металобрухт. Також факт передачі насоса позивачу підтверджується і показами самого відповідача даними ним в судовому засіданні, згідно яких він підтвердив що він дійсно брав даний насос в ремонт, але він не підлягав ремонту і був зданий на металобрухт. Оскільки позивач не встановлював з відповідачем терміни ремонту насоса, то в 2007 році зрозумів, що відповідач не планує йому повертати насос, або його вартість, а також його ремонтувати, то 04.06.2007 року він звернувся з письмовою заявою в міліцію про повернення його майна, і на підставі його заяви було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.06.2007 року відносно відповідача і рекомендовано позивачу звернутись до суду для вирішення питання по суті, що у було ним зроблено. Посилання відповідача в судовому засіданні на те , що він брав даний насос не в 2003 році, а приблизно в 1995-1996 роках судом до уваги не береться, оскільки згідно письмового пояснення, які міститься у відмовному матеріалі № 749 Кам&acute;янського РВ УМВС України в Черкаській області і яке було підписано власноручно відповідачем, про що було уточнено в судовому засіданні, засвідчено факт передачі паливного насоса в 2003 році, а у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона процесу зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що відповідачем в судовому засіданні не було зроблено Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн., то позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав суду жодного доказу того, що дії відповідача щодо не повернення йому паливного насоса від трактора Т-25, спричинили йому та його сім'ї труднощі, які виражалися в моральних та психологічних переживаннях, внаслідок чого було суттєве порушення життєвого циклу його та його сім'ї, і оскільки у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона процесу зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін виникає спір, а оскільки позивач не надав доказу спричинення йому моральної шкоди, тому позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення. Щодо позову в частині стягнення з відповідача витрат пов'язаних з явкою позивача до суду у сумі 65 грн. 21 коп., то у відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України, даний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення на суму 51 грн. 21 коп., оскільки позивачем було надано суду письмові підтвердження витрат пов'язаних з його явкою до суду лише на суму 51 грн.21 коп. Щодо позову в частині стягнення з відповідача судових витрат у вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно ст. 88 ЦПК України позов в цій частині слід задоволити частково, в сумі 81 грн. ( 51 грн. державне мито та 30 грн.. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи), а не в сумі 85 грн.55 коп., оскільки в дану суму включена вартість банківських послуг, що не являються судовими витратами. На підставі викладеного,

Outcome: approved