Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

03.08.2007 року до суду звернулося ЗАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що 01.07.2005 року між сторонами укладено кредитний договір № SAMDN 23000002966311, на підставі якого відповідачу надано кредит у сумі 2000 грн, який відповідно до п. 1.1.2 договору повертається щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми транзакцій, відповідач порушила зобов`язання, заборгованість на 29.05.2007 року склала 463 грн. 60 коп., з яких нараховані відсотки в сумі 19 грн. 97 коп., прострочені відсотки - 63 грн. 95 коп., прострочена заборгованість по кредиту - 379 грн. 68 коп., прохав на підставі ч. 1 ст. 651 ЦК України розірвати договір та стягнути заборгованість в сумі 463 грн. 60 коп., державне мито у сумі 51 грн. 00 коп та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом у сумі 30 грн. 00 коп. 12.12.2007 року позивач збільшив позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини і підстави, прохав розірвати договір та стягнути заборгованість по кредиту станом на 07.11.2007 року в сумі 585 грн. 53 коп., з яких прострочену заборгованість по кредиту в сумі 379 грн. 68 коп., несплачені відсотки на прострочену заборгованість у сумі 205 грн. 85 коп., державне мито у сумі 51 грн. 00 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом у сумі 30 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача Кузьмінов Д.В збільшені позовні вимоги підтримав, суду пояснивши, що відповідач порушила умови договору: не повернула кредит, прохав розірвати договір та стягнути заборгованість та судові витрати. Відповідач позов визнала, суду пояснивши, що отримала кредит, який погашала до листопада 2006 року. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, безпосередньому та об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 01.07.2005 року між сторонами було укладено договір № SAMDN 23000002966311 про відкриття картрахунку та обслуговування картки VIZA строком на 24 місяці з кредитним лімітом 2000 грн., що підтверджується копією цього договору (л.с.8). 04.07.2005 року відповідач отримала кредит у сумі 1999 грн. 80 коп., що підтверджується клієнтською випискою по договору (л.с.17). В період з 04.07.2005 року по 11.01.2007 року відповідач щомісячно погашала кредит у розмірі 140 грн. 00 коп. З 11.01.2007 року на день розгляду справи в суді кредит відповідачем не погашався. Заборгованість по кредиту та відсоткам станом на 07.11.2007 року склала 585 грн. 53 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (л.с.37). Відповідач добровільно заборгованість не погасила. 2. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між сторонами укладено кредитний договір відповідно до ст. 1054 ЦК України, форма якого відповідає вимогам ст. 1055 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Позика, кредит. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Як встановлено судом, позивач виконав умови кредитного договору: відкрив картрахунок, зарахував на нього 2000 грн. 00 коп, надав відповідачу платіжну картку. Відповідач порушив п. 1.1.2 кредитного договору, переставши у лютому 2007 року погашати кредит. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Суд вважає, що порушення відповідачем обов`язку повернути кредит на відсотки за його користування є істотним порушенням умов кредитного договору, а тому останній підлягає розірванню відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, так як останні не підтверджені встановленими обставинами і належними доказами. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений належними доказами.

Outcome: approved