Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом про визнання не дійсними рішень селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, про відмову в наданні земельної ділянки за давністю користування та про зобов'язання селищної ради надати земельну ділянку за давністю користування до відповідачів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає на присілку Ровенька з 1986 року, з цього часу вона користується земельними ділянками 0.15 га для будівництва та 0.09 га для ведення особистого селянського господарства, які в 2007 році передані їй в приватну власність. Крім цього, із цього часу вона використовує земельну ділянку близько 0.05 га, яку виробила із невжитків, але документів на право користування в неї немає. У серпні місяці 2007 року вона дізналася, що цю земельну ділянку, яку вона використовує без документів передано [PERSON] для будівництва і вона звернулася до селищної ради, щоб його відмінити, однак рішенням сесії селищної ради від 03 серпня 2008 року їй було відмовлено. Після цього вона звернулася до сесії сільської ради, щоб надати їй цю ділянку за давністю користування, однак рішенням сесії селищної ради від 26 жовтня 2008 року їй було відмовлено, мотивуючи відмову тим, що земельна ділянка, на яку вона претендує, є землями загального користування. Вважає, що рішення сільської ради прийняті всупереч чинному законодавству і є незаконними, оскільки вона має переважне право на приватизацію спірної земельної ділянки, оскільки відкрито нею користувалася, виробила її із невжитків та окультурила, привела в належний стан. Просить визнати не дійсними та скасувати рішення Верховинської селищної ради від 27 квітня 2007 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та від 26 жовтня 2007 року про відмову в наданні їй цієї земельної ділянки та зобов'язати селищну раду надати їй у власність земельну ділянку за давністю користування. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав, суду пояснив, що він створивши свою сім'ю і не маючи де проживати, звернувся до селищної ради із заявою про надання земельної ділянки під будівництво. Рішенням сесії селищної ради від 27 квітня 2007 року йому надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки. На даний час проект відведення готовий, крім експертизи, оскільки земельний спір в суді, ним виготовлено містобудівне обґрунтування для розташування індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 0.0668 га в селищі Верховина на присілку Ровенька. Іншої земельної ділянки в нього немає. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник селищної ради заявлений позов не визнав, суду пояснив, що [PERSON], як молодій сім'ї, надано земельну ділянку для будівництва. Вирішуючи питання надання земельної ділянки селищна рада виходила із того, що земельна ділянка рахувалася у землях запасу селищної ради, по генплану селища підлягає житловій забудові. У відповідності до земельного законодавства право розпорядження землями в межах населених пунктів надано органам місцевого самоврядування, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник управління земельних ресурсів у Верховинському районі вважає, що селищної радою при наданні земельної ділянки [PERSON] не допущено порушень земельного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Представник відділу містобудування та архітектури пояснив, що земельна ділянка надана під будівництво знаходиться в межах забудови селищної ради, на неї виготовлено містобудівне обґрунтування. Будь- яких інших перешкод для надання земельної ділянки під будівництво не має. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити із наступних міркувань. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону від 21 травня 1997 р. № 280/ 97 - ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання у користування, організація землеустрою та інші. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, що визначено ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок та передачі їх в оренду встановлений ст. ст. 118, 119 Земельного кодексу України. В нашому випадку відповідач [PERSON] дотримуючись вищезазначених вимог земельного законодавства, звернувся до компетентного органу, селищної ради із заявою про передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0.07 га для індивідуального житлового будівництва. У відповідності до своєї компетенції та порядку безоплатної приватизації земельної ділянки сесія селищної ради прийняла рішення від 27 квітня 2007 року про надання дозволу відповідачу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки. Ним також виготовлено містобудівне обгрунтування для розташування індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці 0.0668 га в селищі Верховина на присілку Ровенька, яке затверджено рішенням сесії селищної ради від 26 лютого 2008 року. При цьому позивачем не наведено будь - яких доказів допущених порушень, а тому в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Верховинської селищної ради від 27 квітня 2007 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва слід відмовити. В якості підстав інших позовних вимог наводить те, що цю земельну ділянку не мали права надавати позивачу, а мали надати їй, оскільки вона використовує її більше 20 років, виробила та окультурила її. Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок у власність здійснюється на підставі технічних документів та матеріалів, які підтверджують розмір цих земельних ділянок. Дана норма введена в дію ЗК від 25 жовтня 2001 р., який набрав чинності з 01 січня 2002 року. Згідно зі ст. 58 Конституції закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. При таких обставинах у селищної ради не було підстав для застосування ст. 119 Земельного кодексу України і наданні позивачці на цій підставі спірної земельної ділянки, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання не дійсним та скасування рішення Верховинської селищної ради від 26 жовтня 2007 року про відмову в наданні їй цієї земельної ділянки та зобов'язання селищної ради надати їй у власність земельну ділянку за давністю користування слід теж відмовити.

Outcome: dismissed