Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], яку успадкувала після померлої рідної сестри[PERSON], посилаючись на те, що по &frac12; частині вищезазначеного домоволодіння вона і сестра успадкували після смерті їх матері [PERSON], що фактично сестра проживала у Московській області, а вона повністю користувалася домоволодінням. Після смерті сестри вона не зверталася до нотаріальної контори, але вважає, що прийняла спадщину, так як після смерті сестри її частина домоволодіння була у її фактичному користуванні. Донька сестри [PERSON], яка відноситься до кола спадкоємців першої черги за законом, відмовилась від прийняття спадщини на її користь. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача - Тахтаулівської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився, однак направив телефонограму про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачами позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24 липня 1991 року спадкоємцями нерухомого майна, яке розташоване по[ADDRESS] після померлої [PERSON] є її доньки [PERSON]та [PERSON] (а.с.11). Зазначені будівлі розташовані на земельній ділянці площею 0,2498 га, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності, який видано 23 лютого 2005 року, належить [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], про що в Рязанському відділу ЗАЦС м.Москви складена запис №1339 (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження[PERSON] [NUMBER], свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], свідоцтв про одруження [NUMBER], [NUMBER] їх матір'ю є [PERSON], прізвище [PERSON] на ті, що мають, вони змінили після одруження (а.с.5-7). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] донькою[PERSON] є [PERSON], яка після одруження взяла прізвище [PERSON] (а.с.9) і 23 січня 2008 року написала заяву, підпис під якою завірено нотаріусом м.Москви, про те, що вона відмовляється від належної їй спадщини після померлої матері [PERSON]. на користь [PERSON]. (а.с.8,10). Згідно технічного паспорту витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно на вищевказаний житловий будинок власником по &frac12; частини будинку є [PERSON]. та [PERSON]. (а.с.13-18). Суд вважає встановленим, що після смерті [PERSON]. спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON]., яка на час смерті сестри [INFO] і після її смерті фактично проживала у частині, яка належить спадкодавцю, а відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадщина визнавалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст.525, 530, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.16, 328, 1268 ЦК України,

Outcome: approved