Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги такими обставинами. Згідно договору оренди земельної ділянки від 21.03.2003 р. та рішення Новофедорівської селищної Ради від 24.10.2002 р. N 45 йому було передано у оренду земельну ділянку площею 0,10 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарчими спорудами, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Протягом 2002-2007 р.р. він за рахунок власних коштів здійснив на виділений йому у оренду земельній ділянці будівництво житлового будинку з господарчими спорудами. З метою проведення правової реєстрації об'єкта нерухомості, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до вищевикладенного. Представник відповідача Новофедорівської селищної Ради у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позов визнав, проти його задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши і дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено таке. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Згідно до вимог чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок придбання права власності, а також права володіння, користування і розпорядження майном визначаються законами. Як передбачає ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженим. Судом беззаперечно встановлено, що позивачу Комендантову М.І. згідно договору оренди земельної ділянки від 21.03.2003 р. та рішення Новофедорівської селищної Ради від 24.10.2002 р. N 45 було передано у оренду земельну ділянку площею 0,10 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарчими спорудами, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с 6-9). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] протягом 2002-2007 р.р. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] власними силами за рахунок власних коштів побудував житловий будинок з господарчими спорудами та отримав на нього технічний паспорт КРП “БРТІ м. Євпаторія”. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи N ВЕ-49 ТПП Криму від 11.02.2008 р. встановлено, що побудований [PERSON] житловий будинок з господарчими спорудами збудований з дотриманням будівельних норм та правил, будівельні роботи виконано у повному обсязі, перешкод для використання приміщень у відповідності до їх призначення відсутні (а.с. 23-36). Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворену річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У відповідності до ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній, доказів порушення прав інших осіб або неправомірності володіння позивачем вказаним майном під час судового розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 316, 325, 331, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved