Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні і спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], встановивши спосіб його участі у вихованні сина у вигляді систематичних з ним побачень впродовж кожного тижня з восьмої до двадцятої години. Крім того, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену останньою внаслідок невиконання рішення органу опіки і піклування, яким визначено спосіб його участі у вихованні дитини. Під час попереднього судового засідання позивач уточнив позовні вимоги і просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні і спілкуванні з сином [PERSON], встановивши спосіб його участі у вихованні сина у вигляді систематичних з ним побачень кожної суботи та неділі з чотирнадцятої до вісімнадцятої години, а також в такий час у будь-який буденний день тижня. Наполягав на стягненні моральної шкоди з вищевказаних підстав. Позов мотивує тим, що з 30 жовтня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яка на даний час проживає окремо. [INFO] у відповідача народилась дитина - син [PERSON], батьком якої він являється. З часу народження сина відповідач чинила, і чинить на даний час, перешкоди у спілкуванні з сином, його вихованні та перешкоджає побаченням з ним. На його неодноразові звернення до відповідача побачитись та поспілкуватись з дитиною, остання відповідала відмовою і знаходила будь-які причини, щоб перешкодити його зустрічам з дитиною. Ця ситуація його обурює, оскільки крім сина [PERSON] він має сина [PERSON], [INFO], якого він виховав самостійно з тримісячного віку, що вказує на його принципове ставлення до батьківського обов'язку виховувати власну дитину, який відповідач не дає йому можливості виконати. Враховуючи ситуацію, яка склалась, він в листопаді 2007 року звернувся до органу опіки і піклування з проханням визначити спосіб його участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Павлиської селищної ради Онуфріївського району від 7 грудня 2007 року встановлений час спілкування з сином [PERSON] у вигляді побачень впродовж кожного тижня з восьмої до двадцятої години. Вказане рішення відповідач ігнорує, а тому просить суд вирішити це спірне питання по суті. Посилаючись на ст. 158 СК України, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок невиконання останньою рішення органу опіки і піклування, яким визначено спосіб його участі у вихованні дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач позов не визнала та пояснила, що не чинила і не чинить перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON]. Випадки її відмови поспілкуватись з дитиною дійсно мали місце, але це пов'язано з тим, що [PERSON] звертався з такими проханнями раптово і не завжди була в наявності можливість дозволити спілкування з сином, оскільки дитина, якій лише шість місяців, або спала, або хворіла, тощо. Враховуючи взаємовідносини, які склались з позивачем, а також особливості життєдіяльності дитини, просила суд встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина у вигляді систематичних з ним побачень кожної суботи та неділі з сімнадцятої до двадцятої години. Обґрунтовує своє прохання тим, що в добровільному порядку вирішити спір не має можливості, а саме такий час спілкування з сином необхідно встановити у зв'язку з тим, що до шістнадцятої години тридцяти хвилин дитина відпочиває. Заперечує проти відшкодування на користь позивача моральної шкоди, оскільки будь-яких незаконних дій не вчинювала, а про рішення виконавчого комітету, яким встановлено спосіб участі позивача у вихованні дитини, офіційно повідомлена не була. Представник відповідача висловив аналогічну думку. Представник органу опіки і піклування висловив думку та надав суду письмовий висновок про доцільність встановлення судом днів спілкування [PERSON] зі своїм сином [PERSON]. Просив від імені органу опіки і піклування встановити періодичні побачення батька з дитиною кожної середи, суботи та неділі з чотирнадцятої до вісімнадцятої години. Повідомив суд, що рішенням виконавчого комітету Павлиської селищної ради Онуфріївського району від 7 грудня 2007 року встановлювався час спілкування [PERSON] з сином [PERSON] у вигляді побачень впродовж кожного тижня з восьмої до двадцятої години. Про винесення даного рішення орган опіки і піклування не повідомляв в законний спосіб [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON], яка доводиться їм подругою, не чинить перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином. Особисто вони неодноразово бачили, як позивач проводить вільний час з дитиною, гуляючи по вулицям селища Павлиш Онуфріївського району. Свідок [PERSON] пояснив, що декілька разів чув від [PERSON], з яким працює в одній установі, про те, що його дружина [PERSON] не дає йому можливості бачитись з дитиною і чинить перешкоди у їх спілкуванні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Починаючи з 30 жовтня 2004 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у відповідача народилась дитина - син [PERSON], батьком якої є позивач. На даний час відповідач проживає окремо від дружини та сина [PERSON], але при цьому за рішенням суду сплачує аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини власного доходу щомісячно. Оскільки позивач є батьком дитини і мешкає окремо від неї, то в силу ч. 2 ст. 157 СК України він зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В матеріалах справи природньо відсутні будь-які письмові докази, які б підтвердили факт того, що відповідач по справі чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та його вихованні. Оцінюючи пояснення сторін, а також показання свідків, які є то подругами відповідача, то колегами позивача, суд встановив, що після фактичного припинення шлюбних відносин та після народження їх спільної дитини між позивачем та відповідачем виник конфлікт з приводу обсягу, часу та місця спілкування батька з дитиною, про що, крім того, свідчить поведінка сторін в судовому засіданні, пов'язана з взаємними обвинуваченнями один одного у ситуації, що склалась. В судовому засіданні не було здобуто об'єктивних даних з приводу того, що зі сторони відповідача мали місце активні дії, направлені на позбавлення позивача можливості спілкуватись з дитиною і здійснювати її виховання. Показання свідків носять абстрактний характер і не підтверджують конкретних фактів вчинення відповідачем перешкод позивачу у вихованні сина. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Судом встановлено, що в листопаді 2007 року позивач звернувся до органу опіки і піклування з проханням визначити спосіб його участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Павлиської селищної ради Онуфріївського району від 7 грудня 2007 року встановлений час спілкування позивача з сином [PERSON] у вигляді побачень впродовж кожного тижня з восьмої до двадцятої години. Про винесення даного рішення орган опіки і піклування не повідомив в законний спосіб відповідача по справі, що підтверджується поясненнями представника органу опіки і піклування, а тому відсутні підстави стверджувати, що відповідач це рішення не виконувала. Крім того, вищевказане рішення органу опіки і піклування, на думку суду, носить декларативний характер, оскільки не визначає способи участі батька або матері у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо). Дане рішення лише констатує факт, що відповідач може весь час спілкуватись з дитиною, тоді як згідно ст. 158 СК України орган опіки і піклування повинен був чітко визначити спосіб участі батька у вихованні сина. Враховуючи викладене, а також наявність конфліктної ситуації між позивачем та відповідачем, що само по собі є об'єктивною перешкодою у визначенні за їх взаємною згодою обсягу, часу та місця спілкування батька з дитиною, суд вважає за необхідне встановити спосіб участі відповідача у вихованні сина у вигляді систематичних з ним побачень кожної суботи та неділі з дев'ятої до тринадцятої години, а також кожної середи з сімнадцятої до двадцятої години, надавши відповідачу можливість спільного відпочинку з дитиною у дні побачень. В основу такого рішення суд поклав певні обставини, а саме час відпочинку дитини у другій половині кожного дня, вік дитини, яка досягла лише шести місяців і потребує уважного догляду та системного харчування, а також ненормований графік роботи позивача і погоджені сторонами дні побачень з дитиною. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, спричиненої внаслідок невиконання останньою рішення органу опіки і піклування, яким визначено спосіб участі позивача у вихованні дитини, то ця вимога не підлягає задоволенню з підстав, про які вже вище зазначено. З огляду на викладене та

Outcome: partial