Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

26 березня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 23.04.1993 року, який був зареєстрований у Лозівському міськрайонному відділі ЗАГС Харківської області, про що вчинено актовий запис № 181. Від даного шлюбу в них є троє дітей: донька [PERSON], [INFO] народження; син [PERSON][INFO] народження; донька [PERSON], [INFO] народження. Діти мешкають з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує, що відповідач останні роки став зловживати спиртними напоями, ніде не працює, гроші на утримання дітей не дає, вихованням дітей не займається. На цій підставі між ними виникли неприязні стосунки, часті, відверті сварки і бійки, які призвели до того, що між ними не стало ані [PERSON]і, ані порозуміння та добрих стосунків як подружжя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлювати сімейні та подружні стосунки не вважає за потрібне. На підставі викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з [PERSON] В судовому засіданні, позивачем підтримано свій позов у повному обсязі та подано письмову заяву з проханням покласти на неї витрати при отриманні в органах РАГСУ свідоцтва про розірвання шлюбу, а відповідача від них звільнити (а.с.№ 21 ) Відповідач у судове засідання не з»явився, однак, до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області від його імені подано письмову заяву від 12 квітня 2008 року про слухання справи за його відсутності, оскільки він згоден на розлучення з позивачем (а.с.№20). Дану заяву зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції Лозівського міськрайонного суду Харківської області під номером 10238. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони, з 24 квітня 1993 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що Лозівським міськрайонним відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 181. (а.с. № 4). Позивач вказала, що даний шлюб з відповідачем в неї повторний і її дошлюбне прізвище - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с. № 4) Відповідно до пояснень, які надано позивачем у судовому засіданні, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Із ксерокопії свідоцтв про народження ( а.с.№10,11,12), вбачається, що дійсно у даному шлюбі у відповідача та позивача народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO] народження; син [PERSON][INFO] народження; донька [PERSON], [INFO] народження, які проживають з позивачем, що підтверджено довідками з місця реєстрації (а.с.№13,14) та відповідачем. У судовому засіданні 16 квітня 2008 року, позивач вказала, що якщо буде ухвалено рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, то питання відносно місця проживання дітей між ними вирішено і спору не має, оскільки діти залишаться проживати з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача згідно її письмової заяви (а.с. № 21), а відповідача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 17 грн. 50 коп. (а.с.№1). У судовому засіданні позивач подала до суду письмову заяву, якою прохає суд, дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.№21). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved