overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2008 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності. У судовому засіданні позивача позов підтримав і пояснив, що 21 лютого 2003 року купив магазин загальною площею 89,9 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці Пирятинської міської ради розміром 0,0115 га. В зв'язку з тим, що добудови до даного приміщення з тильної сторони були дерев'яні і не відповідали протипожежним та санітарним нормам, він розібрав дерев'яні конструкції і замінив їх на цегляні, не знаючи що дерев'яні конструкції були тимчасовими і не узаконеними у встановленому порядку. При зверненні в добровільному порядку до міської ради йому було відмовлено. Просить суд визнати право власності на самовільно збудовану прибудову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, з позовом згідний. Представник Пирятинського районного відділення головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено: [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 21.02.2003 року про купівлю магазину загальною площею 89,9 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці Пирятинської міської ради розміром 0,0115 га (а.с.10). добудова до даного приміщення з тильної сторони була дерев'яна і не відповідала протипожежним нормам, тому [PERSON] була самовільно збудована прибудована «а» (а.с.4). Дозвіл на будівництво і документи про право власності на самовільно побудовану прибудову він не виготовив. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самовільно збудованої прибудови «а» складає 27150,00грн.(а.с.16). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказану прибудову. Оскільки іншим чином встановити право власності неможливо, тому, у відповідності до ч.5 ст. 376 ЦК України, суд визнає за позивачем право власності на самочинно побудовану прибудову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в січні 2008 року до суду з позовом до Березоворудської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що після смерті його сина [PERSON], який помер [INFO] року, залишилося спадкове майно - грошові вклади в Ощадному банку України. В даний час не має змоги оформити спадщину, оскільки своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини. Строк пропущений в зв'язку з тим, що оскільки у власності сина не було ніякого рухомого та нерухомого майна, він вважав, що будь-яке спадкове майно відсутнє. Про існування вкладів на ім'я сина дізнався випадково в січні 2008 року. Просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено: [INFO] року помер [PERSON] (а.с.7), син позивача (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - грошові вклади в Ощадному банку України. Позивач не знав про існування вкладів на ім'я сина, а тому вважав, що не мав підстав для звернення з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. По цій причині позивач пропустив встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Суд визнає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною та вважає необхідним визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав у попередньому судовому засіданні ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в лютому 2008 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, пояснила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим просить стягти аліменти на утримання дитини з відповідача в розмірі &frac14; його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач в судове засідання з'явився, з позовом згідний. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: Позивач з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.12.1999 року (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження (а.с.3). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2008 року звернулася до суду з позовом до Каплинцівської сільської ради про визнання права власності. У судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що її мати [PERSON], яка померла [INFO] року, проживала у [ADDRESS] у своєму власному будинку, який побудувала власноручно. Документи про право власності на вказаний будинок мати не виготовила і проживала в будинку без правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на вказане домоволодіння. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [PERSON] побудувала житловий будинок з господарськими будівлями, що складається з житлового будинку «А-1», сараю «Б», сараю «В», прибудови «в», вбиральні «Г», сараю «Д», огорожі №1 [ADDRESS] (а.с.10-12), технічну документацію та свідоцтво про право власності на які не виготовила і відповідно даний будинок не був відповідним чином введений в експлуатацію. [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). [PERSON] є рідною дочкою померлої (а.с.7,8) і є її спадкоємцем. Але оформити спадщину не може в зв'язку з тим, що на вказане будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи, які можливо отримати лише визнавши в судовому порядку право власності на дане будинковолодіння за померлою [PERSON]. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Пирятинський район, [ADDRESS] складає 23715,00грн. (а.с.9). Оскільки фактичний власник майна помер, не оформивши документально право власності на майно, іншим чином встановити право власності неможливо, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2008 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що він являється власником будинковолодіння у [ADDRESS]. За час проживання у вказаному будинковолодінні, в межах земельної ділянки на якій воно розташоване, самочинно побудував тамбур «а-1» та прибудову «б», які введено в експлуатацію і використовуються. Дозвіл на будівництво і документи про право власності на самовільно побудовані будівлі він не виготовив. В даний час виникла необхідність визнати право власності на самочинно збудовані будівлі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Судом встановлено: [PERSON] являється власником будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.9-10), відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва від 18.11.1969 року (а.с. 4-5) та акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 08.04.1983 року [NUMBER] (а.с.6-7). За час проживання у вказаному будинковолодінні, в межах земельної ділянки на якій воно розташоване, самочинно побудував тамбур «а-1» та прибудову «б» (а.с.11), які введено в експлуатацію і використовуються. Дозвіл на будівництво і документи про право власності на самовільно побудовані тамбур «а-1» та прибудову «б» він не виготовив. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самочинно збудованих будівель складає 3289,00грн.(а.с.12). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказані будівлі. Оскільки іншим чином встановити право власності неможливо, тому, у відповідності до ч.5 ст. 376 ЦК України, суд визнає за позивачем право власності на самочинно побудовані ним тамбур «а-1» та прибудову «б». Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, про розділ квартири. Вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 15.11.2001р., сторонам у справі належить квартира [ADDRESS]. Ця квартира, фактично складається з двох об'єднаних квартир. На даний момент в спірній квартирі проживає позивальниця і відповідач [PERSON]. Відповідачка [PERSON] проживає зі своєю сім'єю в с.В.Кутузовка м. Алушти і в спірній квартирі не проживає, а тільки прописана. В даний час встало питання про оплату комунальних платежів, оскільки всі платежі по квартирі оплачує позивач, а відповідачка [PERSON] участі в утримані квартири не приймає, на підставі чого стали виникати часті конфлікти. У зв'язку з ситуацією, що склалася, позивальниця просить суд змінити позовні вимого розділити спірну квартиру і задовольнити іі позов. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Просить розділити квартиру в натурі згідно другого варіанту судово-технічної єкспертизи і виділити в користування за планом квартири[ADDRESS] - додаток № 2 до висновку № 123 від 18.01.2008р. Будуть проживати разом з [PERSON] Відповідачі в задоволенні позову не заперечували. З варіантом розділу згодні. Судом встановлено, що сторони отримали квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Основним квартиронаймачем є позивальниця. Згідно висновку експертизи № 123 від 18.01.2008р. (а.с.21-42). Риночна вартиість квартири [ADDRESS] складає 257901 гр. 1\3 частка квартири коштує 85967 гривень. На 2\3 частки пропонується виділити №1 коридор- 4.1 кв.м.,№ 2 кухню-9.0кв.м. № 3 житлову кімнату- плошею 11.8кв.м.№4-житлову площу-4.7 кв.м.№2=житлову площею 5.0кв.м, вартістю 171934 гривень,що відповідає 2\3часткам квартири. На 1\3 частки пропонується виділити №1 коридор площею3,7 кв.м.,№ 3 житлову кімнату - плошею 13.6кв.м. вартістю 85967 гривень,що відповідає 1\3частки квартири.додаток 2 \а.с. 40\ Суд вважає, що нічиї інтереси не ущемлені, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки в праві загальної пайової власності, якщо поліпшення загального майна, яке не можна відокремити, проведені ним своїми засобами за згодою всіх співвласників, з дотриманням встановленого порядку використання загального майна. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ частки з майна, що знаходиться в загальній пайовій власності. Позивальниці може бути виділена кімната під №2 площею 5,0кв.м., що не ущемляє ні чиї інтереси.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

В листопаді 2007 р. позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить визначити частки співвласників у спільній сумісній власності у квартирі [ADDRESS] У попереднє судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій вимоги позову підтримала та просила слухати справу у її відсутність. У попереднє судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву, в якій вимоги позову визнав в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Треті особи - П'ята Миколаївська держнотконтора, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглядалася за відсутністю сторін під час попереднього розгляду відповідно до ст.174 ЦК України. Вивчивши доводи позову й матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира[ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.03.1999р. Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, реєстровий № 969/Ж та зареєстрованого в ММБТІ 15.09.1999р. в реєстрі № 12329, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], який згідно з свідоцтвом про смерть помер [INFO]р. При видачі свідоцтва про право власності на житло частки співвласників визначені не були. Виходячи з рівності прав співвласників, частки власників у спільній сумісній власності на квартиру становлять 1/3 частину за кожним. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 1-3,8,12 Закони України “Про приватизацію державного житлового фонду” , ст. ст. 15, 48 Закону України “ Про власність” ст.ст. 355-357, 364, 368, 370 ЦК України, суд вважає заявлений позов обґрунтованим, атому задовольняє його, визначивши частку співвласників [PERSON], [PERSON],[PERSON] у квартирі[ADDRESS] в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

РП „Алуштинське ремонтно-будівельне управління” звернулося до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги позивача у розмірі 1347,15 гривень, посилаючись на те, що відповідач, який проживає у квартирі, що належить до житлового фонду позивача, не сплачує своєчасно за послуги щодо обслуговування будинку, де розташована його квартира, у зв'язку з чим станом на 01.12.2007рік виникла зазначена заборгованість. У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав у повному обсязі відповідно до наведеного. Просив також стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 81 гривні Відповідач у судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати заборгованість. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач разом із сім'єю із 3-х осіб проживає у квартирі [ADDRESS](а.с.7). Зазначений будинок обслуговувається позивачем (а.с.6). Відповідач відповідно до вимог ст.526 ЦК України, що передбачає загальні умови виконання зобов'язання, повинен сплачувати позивачеві надані послуги щодо обслуговування зазначеного будинку. Але сплату своєчасно не призводить, у зв'язку з чим станом на 01.12.2007р. має заборгованість у розмірі 1347грн.15коп., з чим суд погоджується. Відповідач згоден сплачувати заборгованість. Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, встановлено, що відповідач неналежним чином виконував вказані обов'язки, у зв'язку з чим настали правові наслідки порушення зобов'язання, які передбачені ст.611 ЦК України, згідно до якої він повинен сплатити заборгованість у сумі 1347грн.15коп. та понесені судові витрати у розмірі 81 гривня, що підтверджено наданими квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Підставами для розірвання шлюбу згідно заяви, є те, що сімейне життя не склалося через різні характери, відповідач зловживає алкогольними напоями. Це призвело до втрати почуття взаємної поваги та любові, зробило спільне життя неможливим. Спору про поділ спільного майна не має. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що після строку, наданого на примирення, стосунки з відповідачем не змінилися. Відповідач в попередніх судових засіданнях позов не визнав та просив суд надати час для примирення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами укладений 01 грудня 1990 року та зареєстрований відділом РАЦС Кіровоградського міськвиконкому.(актовий запис №1325).(а.с.7) Як встановлено в судовому засіданні, причиною подачі позивачем заяви про розірвання шлюбу послужив той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, так як сімейне життя не склалося через різні характери, відповідач зловживає алкогольними напоями та це призвело до втрати почуття поваги та любові, зробило спільне життя неможливим. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дітей немає. За таких обставин, суд вважає за неможливе збереження сім'ї, на підставі чого шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у сумі 7,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

22 січня 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, пославшись на те, що відповідно до укладеного договору від 19.01.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно ст.ст.526,527,530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частки кредиту є право достроково вимагати повернення суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 10.01.2008 рік має заборгованість -2217,38 грн. Просять суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі - 2217,38 грн, та судові витрати. В судове засідання представник не з'явився, надавши суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і суду показав, що дійсно він брав у позивача кредит у вказаній сумі, але своєчасно не міг повернути тому, що хворів. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] 19.01.2006 року був укладений договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 2500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 грн на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050, якщо договором встановлений обов'язок позичальник повернути позику частинами ( з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку наданого позивачем, загальна заборгованість відповідача складає 2217,38 грн. Згідно 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене, а також те. що відповідач не оспорює суму заборгованості, суд приходить до висновку, про те. що відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов'язання, тому вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved