overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він здійснює послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно “Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630” від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачу були надані послуги з водопостачання й водовідведення. Строки оплати відповідачем систематично порушуються, у результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.02.2004 р. по 01.07.2007 р. яка становить 665, 11 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь КП “Водоканал” заборгованість за послуги з водопостачання у сумі 665,11 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час слухання справи був повідомлен належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю від відповідача не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсягу з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] порушив "Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630” від 21.07.2005 року, про що підтверджується дослідженими розрахунком заборгованості за період з .з 01.02.2004 р. по 01.07.2007 р. яка становить 665, 11 грн. , який і підлягає відшкодуванню особами, які заподіяли збиток. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

21.01.2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача 811 гр. 80 коп. боргу за спожиту електроенергію, а також судові витрати в справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Даценко О.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду дала пояснення про обставинах, викладених в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання по останньому відомому місцю проживання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінив наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини відповідно яких відповідач користується електроенергією для живлення побутових електричних приладів та освітлення, що підтверджується договором № 1907221, на його ім'я відкрито особовий рахунок 1907/221. Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, не повністю розрахувався за спожиту електроенергію за діючими тарифами (цінами) для населення і відповідно до фактичних показників приладу його заборгованість станом на листопад 2007 року згідно наданих позивачем розрахунків, складає 811 грн. 80 коп. Суд вважає, що вина відповідача по невиконанню договірних зобов'язань щодо сплати спожитої електричної енергії, результатом чого було заподіяно збитки позивачеві, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і відповідач повинен повністю відшкодувати позивачеві заподіяні збитки та понесені судові витрати по справі, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст. 526 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

21.01.2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача 552 гр. 32 коп. боргу за спожиту електроенергію, а також судові витрати в справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Даценко О.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду дала пояснення про обставинах, викладених в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання по останньому відомому місцю проживання повідомлялась належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінив наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини відповідно яких відповідач користується електроенергією для живлення побутових електричних приладів та освітлення, що підтверджується договором № 1907560, на ім'я відкрито особовий рахунок № 1907/560 Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, не повністю розрахувалась за спожиту електроенергію за діючими тарифами (цінами) для населення і відповідно до фактичних показників приладу її заборгованість станом на грудень 2007 року згідно наданих позивачем розрахунків, складає 552 грн. 32 коп. Суд вважає, що вина відповідача по невиконанню договірних зобов'язань щодо сплати спожитої електричної енергії, результатом чого було заподіяно збитки позивачеві, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і відповідач повинна повністю відшкодувати позивачеві заподіяні збитки, та понесені судові витрати по справі, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст. 526 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

21.01.2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача 463 гр. 79 коп. боргу за спожиту електроенергію, а також судові витрати в справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Даценко О.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду дала пояснення про обставинах, викладених в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання по останньому відомому місцю проживання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінив наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини відповідно яких відповідач користується електроенергією для живлення побутових електричних приладів та освітлення, що підтверджується договором № 1907334, на його ім'я відкрито особовий рахунок 1907/334. Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, не повністю розрахувався за спожиту електроенергію за діючими тарифами (цінами) для населення і відповідно до фактичних показників приладу його заборгованість станом на листопад 2007 року згідно наданих позивачем розрахунків, складає 463 грн. 79 коп. Суд вважає, що вина відповідача по невиконанню договірних зобов'язань щодо сплати спожитої електричної енергії, результатом чого було заподіяно збитки позивачеві, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і відповідач повинен повністю відшкодувати позивачеві заподіяні збитки та понесені судові витрати по справі, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст. 526 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

21.01.2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача 785 гр. 37 коп. боргу за спожиту електроенергію, а також судові витрати в справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Даценко О.О. від позовних вимог в частині стягнення боргу за спожиту електричну енергію відмовилась, і її відмова була прийнята судом, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі підтримала в повному обсязі, суду дала пояснення про обставинах справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінив наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини відповідно яких відповідач користується електроенергією для живлення побутових електричних приладів та освітлення, що підтверджується договором № 1907383, на його ім'я відкрито особовий рахунок 1907/383. Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, на час подачі позову до суду не повністю розрахувався за спожиту електроенергію за діючими тарифами (цінами) для населення і відповідно до фактичних показників приладу його заборгованість станом на листопад 2007 року згідно наданих позивачем розрахунків, складала 785 грн. 37 коп., яку відповідач сплатив добровільно. При таких обставинах, суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються п. п. 19, 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст. 526 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Межиситівської сільської ради Ратнівського району Волинської області про продовження строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], що проживала в с. Межисить Ратнівського району Волинської області, яка померла [INFO]. [PERSON] позов обґрунтовував тим, що він після смерті [PERSON] не зміг своєчасно у шестимісячний термін подати заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, по причині виготовлення правовстановлюючих документів на земельний пай. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить них задовольнити з підстав викладених в поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. В скерованій до суду письмовій заяві Межиситівська сільська рада Ратнівського району Волинської області просить виникший спір розглянути по суті у відсутності представника відповідача, яка не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - ч. 5 вказаної статті. З копії свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] померла [INFO]. Частиною 1 ст. 1369 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Достовірність доводів позивача підтверджується довідками виданими Межиситівською сільською радою Ратнівського району Волинської області з яких встановлено, що спадкодавець [PERSON], на день своєї смерті була зареєстрована і постійно проживала в с. Межисить Ратнівського району Волинської області; була включена в списки до Державного акта про право приватної власності на землю; Копією заповіту складеного [PERSON] 13 лютого 2004 року, за яким вона заповіла другу належну їй частину право на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Оцінивши зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачем [PERSON] причини по несвоєчасній подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, є поважними, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Самарівської сільської ради Ратнівського району Волинської області про продовження строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом, після смерті сестри [PERSON], що проживала у власному будинку в с. Теребовичі Ратнівського району Волинської області, яка померла [INFO]. [PERSON] позов обґрунтовував тим, що він після смерті [PERSON] не зміг своєчасно подати заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом через поважну причину, оскільки тяжко хворіє, потребує постійного лікування. Окрім того він доглядає спадкову садибу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить них задовольнити з підстав викладених в поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. В скерованій до суду письмовій заяві Самарівська сільська рада Ратнівського району Волинської області просить виникший спір розглянути по суті у відсутності представника відповідача, яка не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - ч. 5 вказаної статті. З копії свідоцтва про смерть слідує, що сестра позивача [PERSON] [PERSON] померла [INFO]. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Достовірність доводів позивача [PERSON] підтверджується довідкою виданою Самарівською дільничною лікарнею, з якої слідує, що він дійсно хворий і потребує постійного лікування і догляду, періодично проходить курси стаціонарного лікування. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Оцінивши зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачем причини по несвоєчасній подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, є поважними, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивачі просять суд визнати [PERSON] як особу, що втратила право користування їх власною квартирою [ADDRESS] м. Звенигородка. Зобов»язати начальника Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області зняти з реєстрації місця проживання в м. Звенигородка по [ADDRESS], Черкаської області [PERSON], [INFO]. Позивачі мотивують тим, що відповідач з 2002 року у вищевказані квартирі не проживає. Відповідач без поважних причин двічі не з»явився в судові засідання про день час та місце слухання справи був вчасно повідомлений. Суд вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів: [PERSON]. та [PERSON]. мають на праві індивідуальної власності квартиру [ADDRESS] м. Звенигородка, Черкаської області [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] м. Звенигородка з 17.04. 2001 року. З 2002 РОКУ [PERSON] не проживає в даній квартирі переїхав на постійне місце проживання в будинок [ADDRESS], м. Звенигородка, де проживає по даний час, що підтверджується актом депутата Звенигородської міської ради. Відповідно до ст.ст. 72, 163 ЖК України п. 2 ст. 405 ЦК України передбачають, що особа витрачає право на користування житлом у разі відсутності її за місцем проживання понад рік. Відповідно до тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року, реєстрація фізичних осіб проводиться за місцем їх проживання, про що вносяться відомості до паспорта та адресною довідкою картотеки. На підставі ст. ст. 2, 16, п. 2 ст. 405 ЦК України. Ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.. 72, 163 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

У січні 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі визначеному судом, посилаючись на те, що з 14 січня 1995 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає. Діти проживають з нею. Тому просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову увалюються судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14.01.1995 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. У відповідності до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, враховуючи матеріальне положення позивача та відповідача, дітей, вважає за необхідне стягнути аліменти на користь позивача на утримання дітей, згідно ст. ст. 182 і 183 СК України, у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2008 року, до повноліття дітей У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача треба стягнути судовий збір в сумі 42,50 грн в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

28 січня 2008 року ВАТ „Миколаївгаз” звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. Посилався на те, що [PERSON] є абонентом ВАТ „Миколаївгаз”, як споживач природного газу, яка є власником будинку [ADDRESS] і користується газовою плитою та котлем для опалювання будинку. Відповідач в порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.99р. № 2246 „Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання” щомісячно не розраховується за спожитий газ. У період часу з 01.01.2001 р. по 01.01.2008 р. відповідач заборгувала за спожитий газ 1309,86 грн. Просили стягнути борг у зазначеній сумі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, згодна виплатити заборговану суму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, зі змісту листа розрахунку та з акту звірки взаєморозрахунків з абонентом [PERSON] видно, що вона має заборгованість перед позивачем у розмірі 1309,86 грн. Таким чином, з відповідача, в безспірному порядку належить стягнути 1309,86 грн боргової суми та витрати на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

30 січня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 06 жовтня 1990 року, мотивуючи тим, що мають різні характери з відповідачем з приводу чого часто відбуваються сварки. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив суд його задовольнити. Відповідач з заявленими вимогами згодна. Сторони категорично заперечують проти надання їм строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони не знаходять спільної мови між собою з більшості питань. Мають різні погляди на життя. На даний час проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Шлюбні стосунки з жовтня 2007 р. між ними припинені. Дитина проживає з ними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача в шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved