Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд зобов'язати відповідачку перенести курник у іншу частину двору, замінити паркан, або зменшити висоту паркану та прибрати дерево, яке росте біля межового паркану. [PERSON] звернулася до Кілійського районного суду з зустрічним позовом до[PERSON] та [PERSON] про перенесення збудованого з порушенням архітектурних норм сараю, переобладнання водостоку з будинку та стягнення моральної шкоди у розмірі 500 гривень. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що їй та чоловіку у рівних частках згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 22.07.2004 року Виконавчім комітетом Кілійської міської ради належить житловий будинок, А,113,6 кв. м.; гараж, Б; лазня, В; комора, Г; сарай, Д; навіс, Е; вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6; розташовані за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок межує з домоволодінням яке належить [PERSON] та розташоване за адресою: [ADDRESS]. На території домоволодіння відповідачки у порушення санітарних та архітектурних норм на межі, на відстані 1,3 метри від житлового будинку позивачки збудовано тимчасову господарську споруду - курник, з містом для вигулу птиці. Крім того на межі земельних ділянок відповідачкою був встановлений паркан із шиферу, на бетонному фундаменті висотою 1,5 метри, який затіняє вікна позивачки. А також на відстані 1,2 метри від межи з боку домоволодіння відповідачки росте дерево - шовковиця, крона якого досягає даху будинку позивачки, що заважає останній. Відповідними органами виносилися приписи згідно з якими [PERSON] була повинна відповідно до встановлених норм зменшити висоту паркану до 1,2 метра та демонтувати курник і перенести його на відстань не менш 10 метрів від інших будівель та споруд, згідно з цими ж приписами [PERSON] повинна була переобладнати відвід вод з власного будинку. Позивачка свою частину припису виконала переобладнавши відвід вод, а відповідачка приписи не виконала по теперішній час. Стосовно зустрічних позовних вимог може пояснити, що сарай який просить знести [PERSON] не є самовільно збудованою спорудою і це підтверджується свідоцтвом на право власності, та технічним паспортом на домоволодіння, де на плані земельної ділянки під літерою, Д, вказаний сарай і ніяких приміток про те, що зазначена споруда є самовільно збудованою не міститься. На підставі викладеного просить суд задовольнити її позовну заяву у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. [PERSON] в судовому засіданні відмовилась від частини позовних вимог, просить суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] переобладнати відвід вод та знести самовільно збудовану споруду - сарай, та пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS], її будинок межує з домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] та [PERSON] Дійсно на території її домоволодіння збудовано тимчасову господарську споруду - курник, з містом для вигулу птиці. Крім того на межі земельних ділянок нею встановлений паркан із шиферу, на бетонному фундаменті висотою 1,5 метри, але така висота паркану обумовлена тим, що сусіди коли будували свій дім значно підняли висоту ґрунту зі свого боку і тому паркан не затіняє вікна. На відстані 1,2 метри від межи з її боку росте дерево - шовковиця, воно було посаджене ще до того як сусіди почали будівництво свого будинку, тому вони повинні були передбачати, що дерево продовжує рости і у майбутньому буде їм перешкоджати, курник також був збудований задовго до будівництва дому. Крім того [PERSON] зі свого боку з порушенням встановлених архітектурних норм був самовільно збудований сарай, що підтверджується актом от 11.01.2008 року та доданими до нього фотографіями. Відповідними органами виносилися приписи згідно з якими вона була повинна відповідно до встановлених норм зменшити висоту паркану до 1,2 метра та демонтувати курник і перенести його на відстань не менш 10 метрів від інших будівель та споруд, згідно з цими ж приписами [PERSON] повинна була переобладнати відвід вод з власного будинку. [PERSON] свою частину припису добровільно виконала, а вона приписи не виконала, тому що вважає якщо вона повинна перенести свій курник, [PERSON] повинна знести самовільно збудований сарай. На підставі викладеного просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, а її позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив викладене [PERSON], та додатково пояснив, що приписи відповідних органів не були оскаржені і виконані у зв'язку з тим, що справа розглядається у суді і він вважає що це і є їх оскарження. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що курник який належить [PERSON] та дерево - шовковиця, яка росте на її території існували задовго до того, як [PERSON] та [PERSON]почали будівництво свого будинку. Заслухавши пояснення сторін,покази свідків, дослідивши надані сторонами докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню а зустрічну позовну заяву не підлягаючою задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: [PERSON] та [PERSON] у рівних частках згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 22.07.2004 року Виконавчім комітетом Кілійської міської ради належить житловий будинок, А,113,6 кв. м.; гараж, Б; лазня, В; комора, Г; сарай, Д; навіс, Е; вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6; розташовані за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок межує з домоволодінням яке належить [PERSON] та розташоване за адресою: [ADDRESS]. На території домоволодіння відповідачки у порушення санітарних та архітектурних норм на межі, на відстані 1,3 метри від житлового будинку позивачки збудовано тимчасову господарську споруду - курник, з містом для вигулу птиці. Крім того на межі земельних ділянок відповідачкою був встановлений паркан із шиферу, на бетонному фундаменті висотою 1,5 метри, який затіняє вікна позивачки. А також на відстані 1,2 метри від межи з боку домоволодіння відповідачки росте дерево - шовковиця, крона якого досягає даху будинку позивачки, що заважає останній. 11.12.2001 року за приписом виконавчого комітету Кілійської міської ради [PERSON] зобов'язано згідно з ДБН 79-92 у термін до 15.12.2001 року зменшити висоту паркану до 1,2 метра, або встановити сітчасте загородження. [PERSON] приписано переобладнати відвід вод з даху власного будинку до 01.01.2002 року, що нею і було зроблено (довідка Кілійської міської ради від 22.12.2003 року). 09.10.2003 року згідно з приписом СДПЧ - 21 по охороні Кілійського району [PERSON] запропоновано у термін до 27.11.2003 року демонтувати будівлю курника, яка встановлена з порушенням ДБН 79-92, п. 2.13 на відстані 1,3 метри від будинку [PERSON] та провести його будівництво на відстані не менш 10 метрів від інших будівель та споруд. Приписи від 11.12.2001 року та 09.10.2003 року [PERSON] не виконані, що вона і підтвердила у судовому засіданні. Згідно з ДБН 79-92, п. 2.13 санітарно-захисні розриви між житловим будинком та господарськими будівлями для утримання худоби та птахів до 50 голів слід приймати не менш ніж 12 метрів; висоту загороди на межі з сусідньою присадибною земельною ділянкою , згідно РБН 79-86, п. 2.19, слід приймати не більш ніж 1,2 метри, що підтверджується довідкою № 237 відділу містобудування та архітектури Кілійської районної державної адміністрації від 25.09.2003 року. [PERSON] та [PERSON] у рівних частках згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 22.07.2004 року Виконавчім комітетом Кілійської міської ради належить житловий будинок, А,113,6 кв. м.; гараж, Б; лазня, В; комора, Г; сарай, Д (спірна споруда); навіс, Е; вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6; розташовані за адресою: [ADDRESS]. Крім цього у технічному паспортом на домоволодіння, на плані земельної ділянки під літерою, Д, відображений сарай (спірна споруда) і ніяких приміток про те, що зазначена споруда є самовільно збудованою не міститься. У зв'язку з чим суд вважає твердження [PERSON] про самовільне будівництво спірної споруди безпідставними. Відповідно до ст. 39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно з ч. 2 ст. 90 Земельного Кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. У п. п. г), е) ст. 91 Земельного Кодексу України зазначено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 105 Земельного Кодексу України передбачено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Outcome: partial