overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачка користується електричною енергією, яку поставляє споживачам підприємство-позивач. Відповідачка зобов»язана своєчасно сплачувати вартість спожитої нею електричної енергії, але відповідачка несвоєчасно сплачує вартість спожитої електроенергії, тому за період з 02.02.2006 року по 11.12.2007 року утворилась заборгованість в сумі 429,70 грн. Оскільки відповідачка не погашає утворенню заборгованість добровільно, позивач просить суд стягнути з неї на користь підприємства 429,70 грн. заборгованості по сплаті за спожиту електричну енергію, 51 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору та 30 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.. Відповідачка надала до суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню й повному обсязі з наступних підстав. Суд встановив, що відповідачка зареєстрована [ADDRESS]. Між сторонами існують фактичні договірні відносини, відповідно до яких позивач надає відповідачу електричну енергію, а відповідач, відповідно до ст. 714 ЦК України, зобов»язаний сплачувати вартість спожитої електроенергії у повному обсязі та дотримуватись встановлених Правил користування електричною енергією для споживачів. Із доданих до матеріалів справи розрахунків вбачається, що за [PERSON] за період з 02.02.2006 року по 11.12.2007 року нарахована заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 429,70 грн. Вказану суму заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію відповідач не оспорює. На підставі наведеного суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача 429,70 грн. у рахунок сплати заборгованості за спожиту електричну енергію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме: 51 грн. - державного мита та 30 грн. - сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона згідно договору купівлі-продажу від 23.07.2007року є власником житлового будинку [ADDRESS] На даній житловій площі значиться зареєстрованим вітчим колишнього власника - [PERSON], відповідач по даному позову, який в добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку відмовляється. Оскільки відповідач не мешкає на спірній житловій площі, але значиться зареєстрованим, вона несе за нього витрати по оплаті комунальних послуг, що погіршує її матеріальне становище. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка підтримала заявленні вимоги., просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням на спірній житловій площі за вищевказанними підставами. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, опитавши свідків , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 23.07.2007року є власником житлового будинку [ADDRESS] На вказаній житловій площі згідно домової книги значиться зареєстрованим [PERSON], який з 23.07.2007року у вищезазначеному будинку не мешкає, самостійно вибув з нього.. Будь які речі відповідача у будинку відсутні, Таким чином [PERSON] не проживає на житловій площі тривалий час, тобто понад 6 місяців, що дає можливим суду визнати його втратившим право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї, жиле приміщення за ними зберігається тільки протягом шести місяців При зазначенних обставинах позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідачка, в порушення Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року, не здійснює оплату наданих послуг , в результаті чого за період з 01.10.2001 року по 01.01.2007 року виникла заборгованість у сумі 5204 грн. Просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. та поновити пропущений строк позовної давності. Позиція відповідачки невідома у зв'язку з її неявкою у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Суду позивачем надано наступні докази: довідка про суму заборгованості ( а.с.3-4), довідка паспортної служби( а.с.6), платіжні доручення про сплату держмита та витрат на інформаційно- технічне забезпечення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в порушення Правил надання населенню послуг по газопостачанню, які затверджені постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року , відповідачка не проізводить оплату за надані послуги і за період з 01.10.2001 по 01.01.2007 року має заборгованість в сумі 5204 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин чинним був ЦК УРСР 1963 року , відповідно до якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право, якого порушено, встановлений в три роки. Згідно прикінцевим та перехідним положенням ЦК України (2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як встановлено п.6 зазначених Положень ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Згідно з п. 3 ст. 267 ЦК України (2004 року) позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, відповідно до наданої довідки (а.с.3-4) заборгованість відповідачки за період з 01.10.2001 року по 01.01.2007 року складає 5204 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй диплому про навчання в Бєлгородському технологічному інституті будівельних матеріалів, довідки Балаклійського районного центру зайнятості, довідки Бєлгородського державного технологічного університету ім.В.Г.Шухова, виданими на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала, вказуючи на те, що при отриманні паспорту була допущена помилка в її прізвищі, замість «[PERSON]», було записано «[PERSON]». Таким чином, усі наступні документи були отримані на прізвище «[PERSON]». В 2007 році вона змінила прізвище у паспорті відповідно до свідоцтва про народження з «[PERSON]» на «[PERSON]». В даний час вона оформлює пенсію і для цього їй необхідно встановити факт належності правовстановлюючих документів. Заінтересована особа надала у судове засідання заяву, згідно якої проти задоволення вимог заявника не заперечує, просить розглянути справу за відсутності її представника. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадянина, якщо діючим законодавством не передбачено інший порядок їх встановлення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у свідоцтві про народження заявниці значиться «[PERSON]» (а.с.7), в паспорті, виданому Балаклійським РВ ГУМВСУ в Харківській області 28 листопада 2007 року - [PERSON] (а.с.5), у дипломі, виданому Бєлгородским технологічним інститутом будівельних матеріалів - «[PERSON]» (а.с.8), у довідці, виданої Бєлгородским державним технологічним університетом ім.В.Г.Шухова - «[PERSON]», у довідці Балаклійського районного центру зайнятості «[PERSON]» (а.с.13). Як вбачається із пояснень сторони, у свій час заявниця не надала належного значення цьому факту. Суд констатує, що встановлення факту того, що вказана у перелічених документах «[PERSON]» та «[PERSON]» є одна і таж особа має юридичне значення для заявниці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

17.03.2008 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту знаходження на її утриманні сина - [PERSON], [INFO] року народження. Заявниця посилається на те, що після розірвання шлюбу з чоловіком, вона мешкає з сином, який знаходиться на її утриманні. Вона не працює, від недавно є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Вважає, що розмір її пенсії по інвалідності матиме мінімальний розмір та буде єдиним джерелом їх існування, якого не вистачатиме на утримання неповнолітньої дитини. Встановлення факту знаходження на утриманні заявниці її сина необхідно для отримання надбавки до пенсії по інвалідності. Заявниця в судове засідання надала заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа надала в судове засідання заяву, згідно якої не заперечує проти встановлення факту знаходження [PERSON] на утриманні [PERSON]. Суд перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», до пенсії по інвалідності, в тому числі обчисленої в мінімальному розмірі встановлюється надбавка непрацюючим інвалідам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних. Непрацездатним членом сім'ї у даному випадку згідно ст.37 цього Закону вважається дитина, яка не досягла 18 років. Судом встановлено, що заявниця має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження. Після розірвання шлюбу з батьком дитини, вона з сином проживають однією сім'єю, який знаходиться на її утриманні (а.с.10). Заявниця не працює, згідно з довідкою МСЕК є інвалідом ІІ групи загального захворювання з 4 березня 2008 року (а.с.6). Встановлення факту знаходження на утриманні заявниці її сина необхідно для отримання надбавки до пенсії по інвалідності. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що пенсія по інвалідності [PERSON] є основним і постійним джерелом засобів до існування для заявниці та її неповнолітнього сина. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту перебування на її утриманні сина [PERSON], що передбачено п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач просила стягнути заборгованість по зарплаті, посилаючись на докази: З відповідачем перебувала у трудових правовідносинах. 20 січня 2008 року була звільнена з роботи. Адміністрація підприємства порушила термін розрахунку та не провела остаточний розрахунок у строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Борг по заробітній платі складає -4 597.01грн.Позивач просила стягнути вказану суму. Відповідач проти позову не заперечував. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: Згідно наказу № 18 від 24.02.2005 року позивача було прийнято на роботу до підприємства. Наказом № 17-к від 18.01.2008 року була звільнена з роботи на підставі ст.36 п.1 КЗпП України. Згідно ст.. 116 КЗпП України адміністрація повинна в день звільнення провести остаточний розрахунок по заробітній платі, але не провела його до теперішнього часу. Борг по заробітній платі складає -4 597.01грн., що підтверджується довідкою відповідача. Вимоги позивача законі, ґрунтуються на доданих доказах, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач просить задовольнити позов, посилаючись на докази: З відповідачем перебувала у трудових правовідносинах. Наказом № 54 від 27.02.2008 року була звільнена з роботи на підставі ст..36 п.5 КЗпП України. Адміністрація підприємства порушила термін розрахунку та не провела остаточний розрахунок у строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Борг по заробітній платі складає - 8 134.57грн. Позивач просив стягнути вказану суму . Відповідач проти позову не заперечував. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: Сторони по справі перебували у трудових правовідносинах .Наказом 166 від 08.07.1981 року позивача було прийнято до підприємства. Наказом № 54 від 27.02.2008 року позивачку було звільнено з роботи на підставі ст..36 п.5 КЗпП України. Згідно ст.. 116 КЗпП України адміністрація повинна в день звільнення провести остаточний розрахунок по заробітній платі, але не провела його до теперішнього часу. Борг по заробітній платі складає -- 8 134.57грн., що підтверджується довідкою відповідача. Вимоги позивача законі, ґрунтуються на доданих доказах, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власночті на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який за життя 22.06.2005 року склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON]. Як виявилось в Державному акті на землю невірно записане прізвище спадкодавця, а саме вказане як [PERSON], тому вона не взмозі отримати спадщину, тому просить встановити, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий на прізвище [PERSON] належить [PERSON], а також визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій позов. Представник відповідача проти позовних вимог не заперечує і пояснила, що [PERSON], який помер [INFO] за життя зробив заповіт на ім”я позивачки, але вона не взмозі отримати спадкове майно, оскільки в Державному акті невірно вказане прізвище, помилково вказане прізвище [PERSON], тоді як у всіх інших документах правильно прізвище [PERSON]. Так як згідно заповіту він заповів все своє майно позивачці, сільська рада не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачкою. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що на ім”я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 4,77 га на території Малотимошівської сільрад. Згідно інших правовстановлюючих документів прізвище вказане як [PERSON]. З пояснень представника відповідача видно, що при складанні списків на отримання земельних ділянок було допущено помилку в написанні прізвища, тому суд приходить до висновку, що [PERSON], який вказаний в Державному акті на право приватної власності на землю і [PERSON], який помер [INFO] є одна і та ж особа, і відповідно Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім”я [PERSON] належить [PERSON] Згідно заповіту (а.с.8) від 22.06.2005 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Позивачка протягом шестимісячного строку звернулась до Новоукраїнської нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON].,яке отримати свідоцтво про право власності згідно заповіту на земельну ділянку не може, оскільки помилково прізвище в Державному акті на землю вказане як [PERSON]. Оскільки встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 22.06.2005 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання спільного сина у розмірі &frac14; частини заробітку /доходу/ , щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання. Мотивуючи тим, що спільній дитині [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, але він ще навчається у спеціальній школі. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка у попередньому судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, змін та доповнень не надала. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, ухвалює рішення, яким задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Судом встановлено, сторони від спільного подружнього життя мають трьох дітей - [PERSON]., [INFO], [PERSON]., 1987 року народження, [PERSON]., 1988 року народження. [PERSON]. проживає разом з матір'ю, відповідач про матеріальне становище сина не дбає, батьківські функції обмежив лише сплатою аліментів, що стягнуті в судовому порядку до повноліття хлопчика, тобто до 7 лютого 2007 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та у відповідності до вимог ст. 200 СК України, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі &frac14; частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно з моменту пред'явлення позову, тобто з 18 лютого 2008 року, і до закінчення терміну навчання - 31.05.2008 року. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін , що регулюються сімейним законодавством ст.ст. 199-200 Сімейного Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON]. звернулась з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, оскільки почуття взаємоповаги і взаємопорозуміння відсутнє. Від шлюбу мають спільну повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, в сім'ї виникають сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Відповідач відмовляється йти в РАЦС з подачею заяви про розірвання шлюбу.. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Доповнила, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Примирення між ними неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 21.09.1984 року, актовий запис № 1044, в відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не відбулося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

01.02.2008 р. ТОВ фірма «ТехНова» звернулась до суду в інтересах КЕП “Чернігівська ТЕЦ” з позовом до [PERSON]. про стягнення боргу по оплаті за теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «ТехНова» надає населенню послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення. Згідно вимог ст.ст. 67, 68 Житлового Кодексу України, споживач зобов'язаний щомісячно здійснювати оплату за отримані послуги по тарифах, затверджених рішенням Чернігівського міськвиконкому. Відповідачка, що мешкає за адресою:[ADDRESS], добровільно не проводить оплату за користування наданими послугами, тому за період з 01.05.2005 року по 01.12.2007 року виникла заборгованість в сумі 3593,05 грн. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути зазначену суму в примусовому порядку з відповідачки та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідачки заборгованість за теплопостачання за період з 01.05.2005 року по 01.12.2007 р. в сумі 3593,05 грн. та судові витрати в розмірі 30 грн. Договір про реструктуризацію боргу не укладався. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки. Заяв про поважність причин неявки або відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Outcome: approved