Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-13 00:00:00

24 грудня 2007 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з останнім вона знаходиться в шлюбі з 19 листопада 1988 року, який зареєстровано відділом РАГС по м. Лозова, Харківської області, про що вчинено актовий запис № 96. Від даного шлюбу, в них є двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO]народження та син - [PERSON], [INFO]народження. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказала, що відповідач її безпідставно ревнує, ображає, принижує, постійно вчиняє сварки і все це найчастіше в присутності дітей, які вже почали боятися відповідача. В даний час, між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини, при яких позивач вважає, що збереження шлюбу вже неможливе і суперечить як її інтересам, так і інтересам їх дітей. Після розірвання шлюбу, діти залишаться жити з позивачем, а відповідач буде сплачувати аліменти на їх утримання. Спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного, позивач прохає суд розірвати шлюб з [PERSON] і витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. 26 грудня 2007 року було відкрито провадження по даній справі. В попередньому судовому засіданні, 14 січня 2008 року, позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі та пояснила, що шлюб зберегти неможливо тому, що вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на життя та життєві цінності; між ними не має взаємного порозуміння; на даний час, між позивачем та відповідачем, склалися неприязні відносини, при яких позивач вважає, що збереження шлюбу вже неможливе і суперечить як її інтересам, тому строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей, між нею та відповідачем не має. Позивач зазначила, що шлюб у неї та у відповідача - перший, дошлюбне прізвище її - [PERSON]. Крім того, позивач у позові прохала суд, витрати в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, покласти на відповідача. Також в судовому засіданні, позивач надала суду письмову заяву, де прохає не стягувати з відповідача судові витрати ( судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи), які нею було понесено при зверненні до суду. Відповідач проти позову не заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і буде суперечити інтересам кожного з них, а також їх дітей, строк для примирення їм не потрібен; спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей, між ними не має. Витрати в органах РАЦСу при реєстрації розірвання шлюбу просив покласти на нього В підтвердження викладеного, відповідач подав до суду свою письмову заяву. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього з позивачем перший, і пільгами з держави він ні якими не користується. Оскільки сторонами у досудовому порядку спір за даною цивільною справою врегульований, відповідач позов визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу, та виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання за наявності для того законних підстав для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 19 листопада 1988 року перебувають у шлюб, який зареєстровано відділом РАГС по м. Лозова, Харківської області, про що вчинено актовий запис № 96 (а.с.№4). Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]народження та сина - [PERSON], [INFO]народження (а.с.№14-15), що підтверджується свідоцтвами про народження. У судовому засіданні сторони заявили, що спору про місце проживання між ними не має і це питання між ними вирішено саме з у рахуванням інтересів дітей. Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 14 січня 2008 року, які наполягали на розірванні шлюбу без надання їм строку для примирення, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна не має. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У позовній заяві (а.с.№3), позивачем заявлено про те, щоб покласти на відповідача витрати при отриманні в органах РАЦСу про розірвання шлюбу на відповідача з урахуванням її майнового стану. При цьому позивач вказала, що і в неї і у відповідача, даний шлюб - перший. Відповідач не заперечував проти задоволення вимог позивача в цій частині, про що надав суду свою письмову заяву від 14 січня 2008 року. (а.с.№22) З огляду на обставини справи, з урахуванням заяв сторін, суд вважає за можливе в частині позов позивача задовольнити і стягнути з відповідача витрати при отриманні в органах РАЦСу свідоцтва про розірвання шлюбу, а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№1). У судовому засіданні позивач подала до суду письмову заяву від 14 січня 2008 року (а.с.№23), якою прохала суд не стягувати з відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи) понесені нею при зверненні до суду. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved