Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-14 00:00:00

19.04.2006 року до суду звернувся ЗАТ «Колос-97» з позовом до [PERSON] про стягнення 10000 грн. 00 коп. В позові позивач посилався на те, що 06.06.2003 року між [PERSON]та ВАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 43, відповідно до якого [PERSON]отримала кредит на суму 30000 грн. 00 коп. з метою забезпечення виконання кредитного договору позивач виступив майновим поручителем, предметом застави був автомобіль ВАЗ-2107, який було реалізовано 18.07.2003 року, а отримані від його реалізіції кошти в сумі 10000 грн. сплачено ВАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення боргу по кредиту, прохали стягнути з відповідача 10000 грн. 00 коп., державне мито в сумі 100 грн. 00 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом у сумі 30 грн. 00 коп. 14.06.2007 року до суду звернулася [PERSON] з зустрічним позовом до ЗАТ «Колос-97», ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору № 43 від 06.06.2003 року та визнання кредитного договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97» . В зустрічному позові відповідач посилалася на те, що в зв'язку з скрутним становищем ЗАТ «Колос-97» в першому півріччі 2003 року збори засновників ЗАТ 26.05.2003 року вирішили отримати кредит в Ощадбанку з оформленням його на фізичних осіб, відповідач під впливом гендиректора ЗАТ «Колос-97» Чорної Н.В. погодилась взяти кредит, який внесла до каси ЗАТ, що підтверджується доказами, вважає, що ВАТ «Державний ощадний банк України» знало, що кредит надавався не на споживчі цілі, а на виробничі потреби ЗАТ вважає, що кредитний договір № 43 від 06.06.2003 року є удаваним правочином, вчинений для приховання іншого правочину: кредитного договору між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97», прохала визнати кредитний договір № 43 від 06.06.2003 року на суму 30000 грн. удаваним правочином і недійсним з моменту його укладення, визнати дійсним кредитний договір укладений між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97». У судове засідання представник позивача, Баранов А.В., не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав. Відповідач [PERSON]первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, суду пояснивши, що у 2003 році уклала договір з банком на суму 30000 грн. та, отримавши кредит, внесла його до каси підприємства в якості фінансової допомоги, у червні 2004 року вона звільнилась з підприємства, у 2005 році узнала про банкрутство 2. підприємства, у внесені коштів в касу підприємства її переконала директор Чорна Н.В., на сьогоднішній час підприємство їй заборгувало заробітну плату у сумі 6538 грн. відповідно до рішення Пологівського суду, вважає, що кредитний правочин між нею і банком є удаваним, тоді як дійсним є кредитний договір між Банком і підприємством, прохає в задоволенні позову відмовити, а задовольнити її позов. Особа, яка надає правову допомогу: адвокат [PERSON] вважає, що кредитний договір № 43 від 06.06.2003 року укладений відповідачем і банком є удаваним правочином, який прикриває дійсний правочин: кредитний договір між банком і підприємством, так як банку було відомо, що кредит надається підприємству, що підтверджується протоколом зборів засновників ЗАТ «Колос-97», про це свідчить і те, що підприємство надало заставу у вигляді автомобіля. Представник відповідача по зустрічному позову: ВАТ «Державний Ощадний банк України» Махова Т.А зустрічний позов не визнала, суду пояснивши, що кредит [PERSON] виданий згідно Положення, підстав вчиняти удаваний правочин не було, [PERSON] власноруч написала заяву про отримання кредиту, підписала кредитний договір, отримала гроші, несвоєчасно оплачувала кредит, в результаті заставлений автомобіль був реалізований, а кошти від його реалізації пішли на погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON]на час отримання кредиту кредит надавався фізичним особам, ЗАТ «Колос-97» міг виступати поручителем [PERSON]це підтверджується і протоколом засновників ЗАТ «Колос-97», прохає в задоволенні зустрічного позову відмовити. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, вважає встановленими наступні обставини: 06.06.2003 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» і [PERSON]укладено кредитний договір № 43 на суму 30000 грн., відповідно до якого [PERSON]отримала кредит на суму 30000 грн., який відповідно до п. 3.4 зобов'язалась погасити щомісячно рівними частинами в строк до 06.05.2005 року, що підтверджується копією кредитного договору (л.с.8) та поясненнями відповідача та представника відповідача по зустрічному позову. Відповідно до п. 3.3 укладеного договору з метою своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та сплати пені забезпечити виконання цих зобов'язань договором застави № 27 від 06.06.2003 року. 09.06.2003 року [PERSON]надала фінансову допомогу ЗАТ «Колос-97» на суму 30000 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру (л.с.59). 09.07.2003 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97» укладено договір застави № 27, предметом застави якого був легковий автомобіль ВАЗ-2107 [NUMBER], що підтверджується копією договору застави № 27 (л.с.11-14). 17.06.2005 року в зв'язку з забезпеченням своєчасного повернення кредиту [PERSON] було реалізовано заставлений автомобіль, а гроші в сумі 10000 грн. 00 коп. перераховано ВАТ «Державний Ощадний банк України» в рахунок заборгованості по кредитному договору, що підтверджується копіями заяв про переказ готівки № 10 від 17.06.2005 року на суму 3802 грн. 40 коп. (л.с.16), квитанції № 20597 від 17.06.2005 року на суму 1799 грн. 26 коп. (л.с.17), квитанції № 20 867 від 17.06.2005 року на суму 398 грн. 34 коп. заявою на переказ готівки б/н на суму 4000 грн. 00 коп. Суд, задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову виходить з наступного: Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпеченні порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ч.1 п.3) ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або 3. заставодавцем. Як встановлено судом ЗАТ «Колос-97» як майновий поручитель [PERSON] виконало зобов'язання доржника [PERSON]по поверненню кредиту на суму 10000 грн. 00 коп., тому у нього виникає право кредитора у цьому зобов'язанні. А тому первісний позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і перевірений належними доказами. Зустрічний позов повинен бути вирішений за нормами цивільного законодавства в редакції 1963 року, так як кредитний договір укладено до 01.01.2004 року, до дії ЦК України (2003 року). Посилання відповідача та особи, яка надає правову допомогу: адвоката [PERSON] на те, що кредитний договір № 43 від 06.06.2003 року укладений між [PERSON]та ВАТ «Державний Ощадний банк України» є удаваним правочином не грунтується на законі та встановлених обставинах. Так відповідно до ст. 58 ЦК України (редакція 1963 року) недійсна угода, вчинена лише для виду без наміру створити юридичні наслідки. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк України» укладено кредитний договір № 43 від 06.06.2003 року, відповідно до якого [PERSON]отримала кредит у сумі 30000 грн., що свідчить про те, що у сторін не було наміру укласти цей правочин для виду, без наміру створити юридичні наслідки, так як сторони виконували умови угоди. Те, що [PERSON] передала кредит у сумі 30000 грн в якості фінансової допомоги ЗАТ «Колос-97» це не що інше, як розпорядження наданим їй кредитом, що відповідало волі [PERSON]. Крім того, удавана угода передбачає волю обох сторін на вчинення даної угоди. У даному випадку суду не надано доказів, що ВАТ «Державний Ощадний банк України» мав намір, надаючи кредит [PERSON]укласти удавану угоду, так як зі свого боку виконав обов'язок надання кредиту, а тому створив юридичні наслідки: обов'язок [PERSON]повернути наданий кредит. Крім того, відповідач [PERSON] прохаючи визнати дійсною кредитний договір, укладений між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97», не надав суду доказів, що такий договір укладався. Крім того, це суперечить ст. 58 ЦК України (редакція 1963 року) так як зі змісту даної правової норми вбачається, що якщо угода здійснена з метою приховання іншої угоди, то застосовуються правила, регулюючі ту угоду, котру сторони насправді вчинили. Посилання відповідача та особи, яка надає правову допомогу, адвоката [PERSON] на те, що дійсним був кредитний договір між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ЗАТ «Колос-97» не може грунтуватися на цій правовій нормі, так як дана норма має на увазі одні й тіж сторони, як по дійсній так і по удаваній угоді. А тому зустрічний позов не підлягає задоволенню, як такий, що не грунтується на законі, не підтверджений встановленими обставинами.

Outcome: approved