Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його власником будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] мешкала на [ADDRESS] та [INFO] померла. Оскільки померла була переселенкою з Польщі (1947р.), рідних у неї не було, то за час проживання в [ADDRESS] їй, без будь-якої вимоги для себе, допомагали, а пізніше і доглядали та опікувалися померлою родина [PERSON] - [PERSON]. В останні роки, так як вона була лежачою, готували їй їжу, виконували всі роботи по господарству, обробляли земельну ділянку. 09 лютого 1991 року [PERSON] був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі №2 від 09.02.1991 року, яким вона заповіла все своє майно, яке буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право, позивачу - [PERSON]. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. є позивач, інших спадкоємців за заповітом чи за законом у неї немає. Вступивши в фактичне володіння майном, що належало померлій, позивач таким чином прийняв спадщину, однак до нотаріальної контори не звертався. За змістом п.1 ч.1 ст. 549 ЦПК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 590 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. (ст. ст. 534, 553, 555 цього Кодексу). Позивач, бажаючи скористатися своїм правом на спадкування, з метою прийняття спадщини звернулися із заявою до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса йому відмовлено в оформленні спадщини, через пропущення шестимісячного терміну. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. При таких обставинах, із-за відсутності документа власності, позивач не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю у зв'язку з чим він змушений звертатися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, однак згідно поданої заяви від 16 квітня 2008 року позов підтримує в повному об'ємі та просить справу розглянути в його відсутності. Представник Цінівської сільської ради в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без представника сільської ради, позов визнав повністю і не заперечив проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що рішення по справі можливо постановити при попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. копією свідоцтва про смерть (а.с.7), підтверджено, що [PERSON] померла [INFO]; копією заповіту від 09.02.1991 року (а.с.3) підтверджено, що заповідачка [PERSON]. усе належне їй майно заповіла позивачу; довідкою, виданою виконкомом Цінівської сільської ради від 26.07.2007 року №482 ( а.с.8) підтверджено, що на підставі записів по господарської книги №2 за 1996-2000 роки, особовий рахунок [NUMBER]померлій [PERSON]. належав житловий будинок в [ADDRESS]. згідно копії технічного паспорта (а.с.9-11) інвентаризаційна вартість спадкового будинковолодіння становить 6 839 грн.; листомнотаріуса від 12 лютого 2008 року №626, (а.с.12) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право власності на спадщину по заповіту позивачу відмовлено у зв'язку з чим він змушений звертатися до суду. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін. На підставі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 319, 392, 1217, 1222, 1261 ЦК України,

Outcome: approved