Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщений, в попереднє, судове засідання не явився, будь-яких заперечень щодо позову до суду не надіслав. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. В ході судового засідання судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу сторін; копія рахунку № 6 від 30.03.1998р. та податкової накладної про купівлю цистерни; копії ощадних книжок; копія довідки з місця мешкання родини го; копія довідки про склад сім'ї; висновок експерта від 12.05.2007р. про проведення товарознавчої експертизи майна [PERSON]; копія технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS]; витяг Ренійського БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно; висновок експерта від 16.08.2007р. про проведення будівельно-технічної експертизи домоволодіння; копія свідоцтва про право власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння ( по &frac12; частині за кожним); копія рішення Плавнівської сільради від 27.01.2005р. про узаконювання господарчо-побутових споруд; висновок експерта від 20.11.2007р. про проведення автотоварознавчої експертизи транспорту. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 17 грудня 1977р. позивачка [PERSON] укладала шлюб із відповідачем [PERSON], із яким мешкала разом у належному їм будинку, де вони вели спільне сумісне господарство. Подружнє життя у сторін не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу різних поглядів на сімейне життя, ведення господарства, особистих відносин між ними постійно виникали непорозуміння, які привели до розладу стосунків та розпаду сім'ї. З вересня 2003 р. сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. За період шлюбу та сімейного співжиття сторони спільно придбали: майно - меблеву стінку, поліровані столи, дивани, диван-ліжко, книжкову шафу, двоспальне ліжко, кухонний гарнітур, холодильник, газову плиту, спальний гарнітур, килими, гостьовий меблевий набір, телевізор, електродриль, електротурбинку, металеву шафу та стелаж, дерев'яні шафи, емальовану ванну, чавунні батареї, цистерни, худобу, а також спільно виростили виноградні насадження та заощадили грошові кошти на рахунку у банківській установі. На праві приватної власності сторонам належить домоволодіння [ADDRESS] - по &frac12; частині нерухомості кожному, також у шлюбі ними було придбано автомобіль «Камаз-55102» д/з [NUMBER]. З урахуванням того, що сторони фактично розірвали шлюбні відносини і сімейних стосунків не підтримують, виникла необхідність у поділі спільно нажитого ними майна, у зв'язку із чим позивачка звернулася до суду і відповідним позовом, в якому просить розділити спільне майно, виділивши їй: автомобіль, холодильник, газову плиту, &frac12; частину спірного домоволодіння за варіантом поділу нерухомості, запропонованим експертом, решту майна - залишити відповідачеві. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак, виходячи з засад рівності часток подружжя при вирішенні питання про поділ їх майна, підлягають частковому задоволенню. Стосовно вимог позивачки про розлучення, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивачка, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Що стосується вимог щодо поділу майна, то, як виходить з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, надання права спільної сумісної власності на майно, нажите у шлюбі, зокрема поширення принципу рівності часток і на того, хто через поважні причини не мав самостійного заробітку (доходу), є свідченням державної охорони сім'ї. Згідно із п. 24 Постанови № 11 Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Як було встановлено судом в ході розгляду справи, все вищезазначене майно було придбано сторонами за час шлюбу, воно є в наявності у сторін, не перебуває у третіх осіб. У сторін на час вирішення спору немає неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей, обидві сторони за час шлюбу спільно дбали про матеріальне забезпечення сім'ї, тому у суду немає підстав (істотних обставин) для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі його майна. Аналізуючи вимоги позивачки щодо поділу майна, суд приходить до висновку, що вони порушують інтереси іншої сторони ([PERSON]), оскільки за загальною остаточною вартісною оцінкою значно перевищують його долю у грошовому відношенні, у зв'язку із чим не можуть бути в повному обсязі бути задоволеними. Тому, вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя, суд дотримується засади рівності часток майна подружжя і виділяє: позивачці - газову плиту, кухонний гарнітур, 2 дерев'яні шафи, емальовану ванну, чавунні батареї, цистерну об'ємом 25 м3, виноградні насадження, худобу, диван-ліжко, 1 полірований стіл, &frac12; частину спільного автомобіля, а всього на суму 22537 грн.; відповідачу - все інше майно, а всього на суму 24687 грн. Вимоги щодо варіанту реального поділу домоволодіння [ADDRESS], запропонованого експертом, суд задовольняє в повному обсязі. З метою зрівнювання часток виділеного майна сторін, суд стягує з відповідача на користь позивачки різницю вартості у долях майна в сумі 2150 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує: з позивачки недоплачений нею судовий збір в розмірі 174,37 грн.; з відповідача на користь [PERSON] понесені нею судові витрати (судовий збір, інформаційні витрати, витрати на проведення експертиз у справі).

Outcome: partial