Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

15 листопада 2007 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], щомісячно по 2500 гривень, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на розвиток здібностей дитини з навчання в експериментальному відділенні сучасного танцю Одеської державної хореографічної школи “Академії сучасного танцю” - у розмірі по 100 гривень щомісячно. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі спільно не проживають, дочка постійно проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивачки, не обмежений у такому праві, просив стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки його довірительниці у розмірі &frac12; частки з усіх видів заробітку, оскільки відповідач, після зверенення позивачки до суду, працевлаштувався та має постійний заробіток, залишивши також вимоги щодо додаткових витрат. Відповідач та його представник як у попередньому, так і в судовому засіданнях, позовні вимоги визнали частково, визнавши у повному обсязі вимоги щодо додаткових витрат на розвиток дитини, однак не погодившись ні з розміром фіксованої суми, яку спочатку вимагала позивачка, ні з розміром змінених вимог представника позивачки, погодившись на сплату аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку. Вислухавши представника позивачки, відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, та наданих сторонами доказів, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON], згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], являється її батьком (а.с.5). На даний час малолітня дочка сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, мати дитини працює і на даний час перебуває у рейсі, малолітня дитина мешкає з батьками позивачки. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, маючи таку можливість, оскільки він працездатний, у 2003 - 2007 роках періодично перебував у рейсах на судах компанії “Кволити Круз Сервисиз”, останній контракт був з 27.05.2007 року по 13.11.2007 року . З 01 грудня 2007 року відповідач має постійне місце роботи - працює на посаді менеджера приватного підприємства “ВОЛОДИМИР - Д”, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Фабрична, буд.1, розмір його заробітної плати складає 1500 гривень щомісячно. Згідно наданих довідок про стан здоров'я, відповідач потребує лікування та періодично проходить курси лікувань, йому був поставлений діагноз: “хронічна залізодефіцитна анемія неясного генезу” у поліклініці №18 м.Одеси 29.023.2008 року. Стан здоров'я відповідача та його лікування додатково підтверджується перекладом з французької мови булетня про стан госпіталізації під час рейсу на судні “МОНАЛИЗА” 01.04.2003 року шпиталю гепато-гастроентерології м.Марселя (а.с.30, 31). Надані сторонами письмові докази ніким не оспорювались, сумнівів щодо їх достовірності в учасників процесу та суду не було. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, в тому числі й щодо стану здоров'я відповідача, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача визнаного ним розміру, а саме 1/3 частки від усіх видів заробітку, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду, що відповідатиме інтересам дитини. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на розвиток здібностей дитини з навчання в експериментальному відділенні сучасного танцю Одеської державної хореографічної школи “Академії сучасного танцю” - у розмірі по 100 гривень щомісячно, починаючи з 15 листопада 2007 року і до закінчення навчання у школі танцю, позов підлягає задоволенню у зв'язку з його визнанням у цій частині, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Такі вимоги позивачки законні, передбачені ст.185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на розвиток здібностей дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривні та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі встановленого, згідно ст.51 Конституції України, ст.ст.180-185, 191 СК України, статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року,

Outcome: partial