Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

22 лютого 2008 року [PERSON] звернулася до Іллі-чівського міського суд Одеської області із позовом до Іллі-чівської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно (а.с.4-5). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на підставі приватної власності належить земельна ділянка площею 0,09 га, яка розташована за адресою:[ADDRESS]. З метою улаштування житлових умов її сім'ї, яка переїхала з Дніпропетровської області, у 2007 році вона (позивачка) через свою необізна-ність без належного дозволу та належно затвердженого проекту побудувала будинок з господарчими будівлями та спорудами за вказаною адресою, у зв'язку з чим, у технічному паспорті, виготовленому комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” м.Іллічівська станом на 18 грудня 2007 року вказане нерухоме майно позначено як самовільно збудоване, а саме: двоповерховий садибний (індивідуальний) житловий будинок під літерою “А”, гараж під літерою “Б”, вбиральня під літерою “В”, душова під літерою “Г”, №1-5 - споруди, І - замощення. Так як зазначене нерухоме майно збудовано без належного дозволу та належно затвердженого проекту, отримати правовстановлюючі документи тепер можливо лише у судовому порядку. За таких обставин вона (позивачка) вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала позов та просить задовольнити його. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився але надав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі і про розгляд за відсутністю представника Іллічівської міської ради Одеської області. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідно-сини. Земельна ділянка площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачці, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 09 березня 2005 року, виданим на підставі договору купівлі - продажу від 18 грудня 2003 року (а.с.8). На зазначеній земельній ділянці є самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: двоповерховий садибний (індивідуаль-ний) житловий будинок під літерою “А” загальною площею 233,2 кв.м., у тому числі житловою - 78,9 кв.м., гараж під літерою “Б”, вбиральня під літерою “В”, душова під літерою “Г”, №1-5 - споруди, І - замощення, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 18 грудня 2007 року, інвентарний №3932 (а.с.9-14). Згідно висновку судової будівельно - технічної експерти-зи №67 від 29 лютого 2008 року, зробленого експертом Дзінька А.І., самовільно зведене нерухоме майно за вищевказаною адресою, побудоване без порушення будівельних та інших норм і правил, та використовується за цільовим призначенням, без порушення прав інших осіб (а.с.21-26). У відповідності до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не супере-чать закону. Нормою ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавле-ний цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встанов-лена судом. Нормою ст.376 ЦК України передбачено, що житловий буди-нок, споруди, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під збудоване нерухоме майно. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню повному обсязі. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відпові-дачем вимог позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved