overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.03.1997 року. Від шлюбу має одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. З відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти за рішенням суду. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2007 року і не відновлялися дотепер по причині відсутності взаєморозуміння між ними, втрати почуттів любові та взаємоповаги, створення нової сім'ї відповідачем. У зв'язку із вищеназваними обставинами позивач вважає подальше перебування з відповідачем в зареєстрованому шлюбі неможливим та таким, що суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, та просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ними. Спору про місце проживання дитини та про розподіл майна між сторонами не має. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, просила покласти на відповідача. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав. Проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Сплатити держмито при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу згоден. Зважаючи на те, що відповідачем позов визнано у повному обсязі, суд розглядає справу у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], шлюб між сторонами зареєстрований 15 березня 1997 року виконкомом Червоненської сільської ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою. З листопада 2007 року шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який проти розірвання шлюбу не заперечує, перспектив на примирення і збереження шлюбу немає. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини між сторонами не має. Суд прийшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинний бути розірваний. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом і попросив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на майно його діда [PERSON], який помер [INFO] в смт Вапнярка Томашпільського району, а саме на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходяться за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті дідуся [PERSON] спадкоємцями усього майна за заповітом залишились він-[PERSON] та [PERSON], який відмовився від своєї частки спадщини на його-позивача користь, що підтверджується заявою про відмову, підписаною ним власноручно; спадщину, що залишилась після смерті дідуся-[PERSON], у встановлений законом шестимісячний термін нотаріально оформити не мав можливості в зв”язку із скрутним матеріальним становищем, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON]. не з”явився, а подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник Вапнярської селищної ради Гладун В.І. позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши заяву позивача, який позов підтримав, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позов заявлено на законних підставах, оскільки позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно, яке залишилось після смерті його дідуся [PERSON], відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, інший спадкоємець відмовився від своєї частки спадщини на користь позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

З даним позовом звернулась [PERSON]посилаючись на те, що в липні 2003р. відповідачка звернулась до неї з проханням позичити їй 5294грн, пояснивши, що в неї складне становище. Вона погодилася позичити відповідачці гроші з поверненням їх до 3-х років, а остання власноручно написала їй розписку, в якій вказала термін повернення- на протязі 3 років, та суму позики. Протягом цього часу відповідачка повернула тільки 200грн, а решту повертати відмовляється, мотивуючи тим, що в неї грошей не позичала і не буде повертати, бо у неї немає таких коштів і що вона і так бідна. Вона зрозуміла, що відповідачка вирішила взагалі не повертати їй позичені нею гроші, а тому вона змушена звернутись в суд. Просить суд стягнути з відповідачки в її користь позику в сумі 5094 грн. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити, та дала пояснення, аналогічні наведеному вище. Відповідачка в суді позов визнала, не заперечує проти його задоволення та пояснила, що в неї немає таких грошей, щоб віддати позивачці, а тому згідна, щоб стягували борг із заробітної плати. Заслухавши сторони, дослідивши обставини справи та всі наявні документи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що в липні 2003р. відповідачка звернулась до позивачки з проханням позичити їй 5294грн, пояснивши, що в неї складне становище. Позивачка погодилася позичити відповідачці гроші з поверненням їх до 3-х років, а відповідачка власноручно написала позивачці розписку, в якій вказала термін повернення- на пртязі 3 років (липень 2006р), та суму позики. Протягом цього часу відповідачка повернула тільки 200грн. Відповідачка згідна повернути гроші шляхом стягнення їх із заробітної плати. Наведене стверджується: розпискою відповідачки, не довіряти якій у суду немає підстав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій прохала встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - заповідального розпорядження, складеного її тіткою [PERSON] 5.07.1989 року по вкладу №[NUMBER] в Щорському відділенні №3274 ВАТ «Державний ощадний банк України». Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] За своє життя вона залишила заповіт від 11.05.1990 року, по якому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданому нотаріусом державної нотаріальної контори від 2.06.1995 року в Щорському відділенні ощадбанку Чернігівської області вона отримала грошові вклади. На дівоче прізвище тітки [PERSON] в Щорському відділенні №3274 ощадбанку був відкритий рахунок за №[NUMBER], по якому відкрито компенсаційний рахунок №[NUMBER]. По рахунку №[NUMBER] на її ім*я оформлено заповідальне розпорядження. Вона прийняла спадщину, вступила у володіння спадковим майном, але в Щорському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» №3274 їй було відмовлено у видачі грошового вкладу у зв*язку з неправильністю запису її прізвища в заповідальному розпорядженні «[PERSON]», яке не співпадає з прізвищем, зазначеним у її паспорті «[PERSON]». Помилку неможливо виправити без рішення суду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали. Представник зацікавленої особи - Щорське відділення №3274 ВАТ «Державний ощадний банк України» не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, про що надіслала письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) - рідна тітка [PERSON] померла [INFO]. На ім*я [PERSON] в Щорському відділенні №3274 «Державного ощадного банку України» був відкритий рахунок за №[NUMBER], по якому потім відкрито компенсаційний рахунок №[NUMBER]. По рахунку №[NUMBER] [PERSON] 5.07.1989 року оформила заповідальне розпорядження на ім*я «[PERSON]». Так як в написанні прізвища була зроблена помилка у видачі грошового вкладу [PERSON] їй відмовляють в зв*язку з неправильністю запису прізвища. Факт належності заповідального розпорядження на вклад на рахунку №[NUMBER] [PERSON] підтверджується показами свідків та документальними доказами по родинні зв*язки, а також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], виданого 2.06.1995 року на ім*я [PERSON] Отже, факт належності заявниці правовстановлюючого документу - заповідального розпорядження підтверджується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

7 лютого 2008 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з даним позовом і просили визначити їм додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до Роменської районної державної нотаріальної контори після смерті їх двоюрідної баби [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги мотивували тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді грошових вкладів. Спадкоємицею за заповітом була їх мати [PERSON], яка в установлений законом термін подала заяву до Роменської районної ДНК і прийняла спадщину. Проте коли вона звернулася до відділення державного ощадного банку №147 в м. Ромни з метою оформлення права на вклад померлої [PERSON], їй стало відомо, що на ці вклади померлою [PERSON] зроблено заповідальне розпорядження від 2.03.1991 року на ім*я внуків у рівних долях. Про це заповідальне розпорядження їм стало відомо тільки 31 січня 2008 року. Тому після смерті їх двоюрідної баби вони не зверталися до районної ДНК з заявою про прийняття спадщини, оскільки їм не було відомо, що така спадщина є. В попередньому судовому засіданні позивачі свій позов підтримали, а відповідачка [PERSON] з позовом погодилася. Третя особа - представник Роменської районної ДНК в попереднє судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій позов визнала і прохала справу розглянути в її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення, в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - двоюрідна баба позивачів. Спадкоємцями після її смерті на грошові вклади згідно із заповідальним розпорядженням, зробленим 2.03.1991 року у відділенні №147 в м. Ромни ВАТ «Державний ощадний банк України», є позивачі [PERSON] і [PERSON] Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вони звернулися до Роменської районної ДНК, однак в цьому їм було відмовлено в зв'язку з тим, що вони своєчасно не подали заяву про прийняття спадщини. Пропуск строку пояснили тим, що до січня 2008 року не знали, що [PERSON] заповіла їм вказані вклади, а тому строк для прийняття спадщини, суд вважає, пропустили з поважної причини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачкою та третьою особою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

[PERSON]. та [PERSON]. звернулися до суду з позовом до [PERSON]. про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в домоволодінні[ADDRESS]. Вказали, що дане домоволодіння належить їм на праві приватної власності. [PERSON]. 21.04.1990 року зареєстрував шлюб з [PERSON]., яка прописалася в їх домоволодінні, але, з грудня 2006 року відповідачка не проживає з ними в даному будинку, хоча офіційно шлюб розірвали 02.11.2007 року. З грудня 2006 року [PERSON]. жодного разу не з”являлася в їх домоволодінні, а її реєстрація створює ряд незручностей при реалізації ними цивільних прав. Відповідачка в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавала. Вказувала на те, що зніметься з реєстрації в тому випадку, якщо її колишній чоловік [PERSON]. сплатить їй 600 грн. В судове засідання 19.03.2008 р. відповідачка не з”явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить явочний лист. Причину неявки відповідачки суд вважає неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивачів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON]. підлягають задоволенню. [PERSON].,[INFO], зареєстрована за адресою с[ADDRESS] [ADDRESS] що видно з домової книги (а.с.5-7). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім”ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім”ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла або законом. З акту вуличної комітету від 03.12.2007 року видно, що за [PERSON]. за адресою [ADDRESS] не проживає з грудня 2006 року (а.с.8), хоча шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. розірвано 02.11.2007 року, що видно зі свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ [NUMBER]ві 21.11.2007 р. (а.с.11). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. [PERSON]. та [PERSON]. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2004 року, є власниками житлового будинку [NUMBER]з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS](а.с.10, 12). А те, що відповідачка залишається зареєстрованою в їх будинку, створює позивачам перешкоди для вільного здійснення своїх прав. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. На відшкодування судових витрат позивачі не претендують. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: онуки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідачка позбавлена відносно доньки батьківських прав, в теперішній час дитина опікується нею, відповідачка не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч. 3 Сімейного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідачка є матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новокаховського міського суду від 13.06.2007 року, яке набрало законної сили відповідачка була позбавлена батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 22.01.2008 року № 35 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітньою онукою [PERSON], 1995 року народження. В теперішній час відповідачка про дитину не піклуються, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. За таких обставин, коли відповідачка ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини суд вважає за необхідне стягувати з відповідачки на користь опікуна - [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1\4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 180, 181 ч.3, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивачка пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, на утримання та виховання трьох дітей, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони уклали шлюб 18.02.1993 року. Від спільного проживання в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які перебувають на її повному утриманні та вихованні. Відповідач ніякої допомоги не дає на утримання дітей, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 гривень на дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 18.02.1993 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.02.1993 року і від спільного проживання в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.01.1994 року, син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.03.2003 року та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.12.1998 року, які перебувають на її повному утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою виконкому Ш.Лузьської сільської ради № 130 від 24.01.2008 року. Позивачка ніде не працює, виїжджає на сезонні роботи, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідач ніде не працює, має мінливий заробіток, а тому обчислити його реальні доходи не можливо. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на дітей щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого Очеретинською сільрадою Ясинуватського р-ну Донецької області 28.08.1993 року, актовий запис за № 20. Просив розірвати шлюб в зв'язку з розбіжними поглядами на життя, відсутністю почуття любові і взаємоповаги. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO]. який мешкає з нею. Спору про розподіл нажитого за час шлюбу майна немає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Очеретинською сільрадою Ясинуватського р-ну Донецької області 28.08.1993 року, актовий запис за № 20 зареєстрованого шлюб між [PERSON]та [PERSON]. Позивачка просила розірвати шлюб в зв'язку з розбіжними поглядами на життя, відсутністю почуття любові і взаємоповаги. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO], який мешкає з нею. Спору про розподіл нажитого за час шлюбу майна немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе, тому шлюб, відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON][INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку. В обґрунтування своєї вимоги позивач вказала, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Вважає, що відповідач спроможній надати їй матеріальну допомогу шляхом виплати аліментів. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у ії відсутність, позов підтримує, відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON]. доводиться батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON][INFO]. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи при визначенні розміру аліментів стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\4 частини заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved