overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

До суду звернувся позивач Північна філія товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне обєднання” із позовною заявою у якій просить стягнути з відповідачки[PERSON] на свою користь 648 гривень 44 копійки за завдані збитки, та понесені при подачі позовної заяви витрати по сплаті судового зборі у сумі 51 гривні, та 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка[PERSON]. у своєму будинку [ADDRESS] обладнала відгалуження на вводі електромережі в свій будинок, в літній кухні підключила електроенергію поза лічильником і споживала її без приладів обліку і без відповідної оплати, що було виявлено під час перевірки робітниками Міловського РЕМ 4 червня 2007 року. Представник позивача Шкіря О.А. у судовому засіданні заявлений позов підтримав у яком посилаючись на вищеозначені обставини. Відповідачка [PERSON]. до судового засідання не з'явилась однак належно була повідомлена про час, місце слухання справи на що вказують повернуті розписки про вручення повісток від 24 березня та 28 березня 2008 року. Суд вважає неявку відповідачки неповажною, оскільки не було доведено про причини неявки. Вислухавши пояснення сторони, дослідовавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки згідно акту №17283 від 4 червня 2007 року, було встановлено відгалуження на вводі електромережі в будинок в літню кухню де підключений електрострум поза лічильником, (а. с. 4). Згідно акту №022120 від 24 жовтня 2007 року слід, що відповідачка знову використовувала електроенергію без приладів обліку накинувши дрота на лінію електромережі (а. с. 5). За поданими рахунками про принесений збиток відповідачка завдала шкоди позивачеві на суму 648 гривень 44 копійки (а. с.6-8). На підставі “Правил користування електроенергією для населення затверджених Постановою Кабінета Міністрів України за №1357 від 26 липня 1999 року” ... споживач електричної енергії зобов'язаний забезпечити збереження приладів обліку і пломб на них та сплачувати спожиту електричну енергію і несе відповідальність за порушення правил користування та розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку”. Згідно ст. 386 ЦК України “Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди”. Таким, чином права позивача були порушені відповідачкою [PERSON], яка завдала шкоди, яку потрібно стягнути з відповідачки [PERSON]. на користь позивача. Крім того відповідачка з вини якої позивач звернувся до суду, повинна повернути позивачеві понесені витрати при сплаті судового збору 51 гривня + 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сього 81 гривню, згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України. Оскільки маються документальні підтвердження цьому квітки про сплачені суму (а. с. 1-2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

26 липня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказала, що шлюб з відповідачем було укладено 03 жовтня 1981 року, неповнолітніх дітей у них немає. Сімейне життя не склалося, внаслідок несумісності характерів, у них різні погляди на життя і побут, повна відсутність взаєморозуміння. Почуття любові давно втрачені, шлюбні відносини припинені у 1999 році. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, і звертається до суду. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання 3 квітня 2008 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи - не направив. За згодою позивачки і відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України справа розглянута із винесенням заочного рішення. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам одного з подружжя, їх дітей, які мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON]не проживають однією сім'єю з 1999 року, вони не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові і пошани. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально, і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

13 березня 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказав, що шлюб з відповідачкою було зареєстровано 19 травня 1990 року, у них є син [PERSON], [INFO]року народження. Сімейне життя не склалося, оскільки через три роки після реєстрації шлюбу між ними зникло взаєморозуміння, стали виникати сварки, скандали, виникають розбіжності у вихованні сина. 2 березня 2008 року до них приїжджали працівники міліції для наведення порядку. Він втомився від нервової напруги, і прийшов до висновку, що збереження сім`ї протирічить не тільки його інтересам, а й інтересам сина, тому звертається до суду. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, пояснивши, що сім`я розпалась 2 березня 2008 року. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що вони з чоловіком до цього часу підтримують подружні стосунки, тому підстав для розірвання шлюбу - немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам одного з подружжя, їх дітей, які мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON]перебувають у шлюбі з 19 травня 1990 року, мають неповнолітнього сина, який перебуває у підлітковому віці і йому особливо потрібна сім`я і турбота обох батьків. До березня 2008 року подружжя проживало однією сім`єю, і пояснення відповідачки про те, що сім`я остаточно не розпалась - не спростовані. Більше того, ні в позовній заяві не вказано, ні в судовому засіданні не встановлено причин, по яким збереження сім`ї і подальше сумісне життя подружжя є неможливим. Тому суд вважає, що розлад у сім`ї [PERSON]носить тимчасовий характер, і у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Лисичанське комунальне автотранспортне підприємство № 032806 звернулось до суду із зазначеним вище позовом, зазначаючи, що квартира, де мешкає відповідач, знаходиться на балансі КАТП, проте, в порушення ст. ст. 64, 68 ЖК УРСР відповідач не сплачує комунальні послуги, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 280,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія особового рахунку, довідка про реєстрацію, попередження. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідач не вносить плату за комунальні послуги, в зв'язку з чим за період з 01.09.2001 р. по 01.03.2008 р. виникла заборгованість у сумі 280,19 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Ізюмського міськвиконкому про визнання права власності на самочинно збудовані: гараж „ Д”, сарай „Г”, погріб „Е”, які були зведені на території домоволодіння № [ADDRESS], яка належить їм на праві власності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій не заперечує проти визнання права власності за позивачами і просить слухати справу в його відсутності. Треті особи в судове засідання не з'явились, надали суду заяви в яких не заперечують проти визнання права власності на самочинно збудовані будівлі позивачем. Суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без не з'явившихся відповідача і третіх осіб. Матеріалами справи встановлено, що позивачі є власниками домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності яке видано ЖРЕП 15.02.1998 року № 82. Дійсна вартість самочинно збудованих будівель складає 6017 гривень ( а.с.8). Згідно висновку комунального підприємства „ Проектне бюро” м. Ізюма” самочинно, без відповідного дозволу виконкому та без оформлення технічної документації збудовано у 1983 році: „ Г” - сарай розміром 2,15*5,4 м; „ Д” - гараж 3,4*5,4 м; „Е” - погріб 3,16*5,16м. Самочинне будівництво виконано з порушення ДБН, а саме порушено відстань від межі земельної ділянки до забудови. Письмова згода КЖРЕП - 2 і сусідів додається ( а.с.6). У відповідності до ст. 376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнає за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], посилаючись на те, що відповідачка не здійснює батьківських обов'язків стосовно виховання та утримання дітей. [PERSON] знаходиться у будинку дитини, [PERSON] та [PERSON] мешкають разом зі своїми біологічними батьками, [PERSON] та [PERSON] знаходяться у притулку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Доповнила, що під час знаходження дітей у притулку, у батьків відповідачка не цікавилася ними, як вони живуть та навчаються. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона приймає заходи до утримання дітей, зараз влаштовується на роботу, отримувала допомогу на дитину. Зустрічатися з дітьми після їм поміщення до притулку їй заборонили до рішення суду, а зустрічатися з донькою, бабуся. Представник 3-ї особи позов вважає таким, що підлягає задоволенню, суду дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Доповнила, що відповідачка не має можливості утримувати п'ять дітей та не намагається це зробити. У судовому засіданні дослідженні докази: свідоцтва про народження; довідки РАЦСу, Лисичанського МВ УМВС, паспортної служби, УПСЗН, АБ, СШ №5; характеристики, офіційні застереження; акт первинного обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї Бубенець; письмові пояснення [PERSON], [PERSON] [PERSON], висновок служби у справах дітей; рішення виконкому Лисичанської міськради №77 від 04.02.08., №202 від 18.03.08.; акт тимчасового влаштування неповнолітнього у в сім'ю; лист головного лікаря МДЛ; службова записка в.о. головного лікаря МДЛ.. Заслухавши пояснення представників позивача і 3-ї особи, відповідачки, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батько якого в свідоцтво про народження записаний зі слів матері. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З наданих до суду документів, показань свідків - біологічних батьків дітей, заступника директора школи та класного керівника, представника позивача вбачається, що відповідачка, незважаючи на неодноразові офіційні застереження, ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дітей та їх вихованню, не приймає необхідних заходів для їх нормального духовного і фізичного розвитку, в результаті чого [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з біологічними батьками, [PERSON]поміщений до Будинку дитини, а [PERSON] і [PERSON] у притулку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

21 лютого 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO] у розмірі 500 грн., щомісячно до настання його повноліття на її користь. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що в період з 09 червня 1990 року по 11 червня 2002 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, інших дітей не має. Тому вона змушена звертатися з позовом до суду. За згодою сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що в період з 09 червня 1990 року по 11 червня 2002 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народився син [PERSON] , який у теперішній час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу для утримання дитини не надає. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на користь його матері [PERSON]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні було встановлено, відповідач[PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 0 жовтня 1990 року, актовий запис № 784, зробленого Кіровського відділу ЗАГС м. Дніпропетровська. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки і проживає разом з нею. Добровільно відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, і суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON]аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 06.02.1993 р. за актовим записом [NUMBER] у виконкомі Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], який проживає і надалі буде проживати з позивачкою за згодою сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Ставлення відповідача до сім'ї призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. За час спільного проживання він не піклувався про утриманням сім'ї, не цікавився інтересами родини. При таких обставинах позивачка вважає, що збереженя їхнього шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Тому просить їх шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з”явився, будучи належним чином підомленим, він не надав суду відомостей про причини неявки, тому суд допустив розгляд справи в порядку заочного провадження у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, сім”я сторін не існує, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 07.09.1997 р. у відділі РАЦС Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом [NUMBER]. Від шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає і надалі буде проживати з позивачкою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося із-за розбіжності характерів та поглядів на життя. Ставлення відповідача до сім'ї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Його поведінка стала особливо непристойною останні кілька років. Приїжджаючи до дитини, він почав влаштовувати скандали, влаштовувати дебоші, застосовувати до позивачки фізичну силу. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Тому позивачка вважає, що їхній шлюб є помилкою і просить його розірвати. В попередньому судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 27.05.2007 р. у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом [NUMBER]. Від шлюбу дітей немає. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, оскільки у нього стійка пристрасть до азартних ігор. За час подружнього життя він всі кошти, які заробляє програє і, таким чином, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сім'ї. Позивачка неодноразово намагалася змінити світогляд відповідача на сімейне життя, однак, всі її спроби були марними. При таких обставинах, вона ввжає, що їхню сім'ю зберегти неможливо, шлюб є помилкою, тому просить його розірвати. В попередньому судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано 16.02.1998 р. у відділі РАЦС Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом [NUMBER]. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою і надалі буде проживати з нею за спільною згодою сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що спільним подружнім життям з відповідачкою вони прожили до вересня 2007 р., після чого припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Сімейне життя не склалося із-за робіжності характерів та несумісності поглядів на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові між подружжям, а в результаті до розпаду сім'ї. Надалі позивач не бажає проживати однією сім”єю з позивачкою, примирення між ними неможливе, вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. В попередньому судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved