Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеним позовом в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд: - Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 8 листопада 2005 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] в м. Ялта. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за виконавчим провадженням [PERSON] є боржником позивача, сума боргу складається з витрат на виконавче провадження в розмірі, що становить на момент вирішення справи 25 057 гривень. Ухвалою Ялтинського міського суду АРК від 4 вересня 2003 року були вжиті заходи забезпечення позову [PERSON]. до [PERSON]. шляхом накладення на квартиру [ADDRESS] в м. Ялта, яка належала їй на праві власності. Рішенням Ялтинського міського суду АРК від 18 жовтня 2005 року заходи забезпечення позову були скасовані, що надало відповідачам можливість 8 листопада 2005 року укласти оспорюваний правочин з відчуження квартири. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах від 6 червня 2006 року зазначене рішення Ялтинського міського суду було скасовано. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать, що правочин був укладений всупереч вимог закону, його укладення суперечить його правам та інтересам як кредитора, а отже повинен бути визнаний недійсним. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала з тих підстав, що провин був укладений саме у той період, коли суд своїм рішенням скасував заходи забезпечення позову, а позивач не може вважатися заінтересованою особою у справі, оскільки суму боргу в розмірі 5676 вона йому повернула. Відповідач [PERSON]. також заперечувала проти позову, наголошуючи на тому, що є добросовісним набувачем майна і таке не може бути у неї відібране. Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 4 вересня 2003 року було вжито заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою [PERSON]. до [PERSON]. про стягнення суми боргу шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] в м. Ялта, що належить [PERSON]. на праві власності. На підставі виконавчого листа № 2-4303, виданого Ялтинським міським судом, було відкрито виконавче провадження, за яким позивач є кредитором, а [PERSON] - боржником. Згідно постанови державного виконавця від 12 жовтня 2004 року з [PERSON]. на користь [PERSON]. були стягнуті понесені ним витрати, пов'язані із зберіганням майна. Постановою державного виконавця ВДВС ЯМУЮ від 7 лютого 2005 року з [PERSON]. на користь [PERSON]. були стягнуті витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 400 гривень. 19 вересня 2005 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON]. винагороди за зберігання майна боржника в сумі 1162 гривні, а також постанова про стягнення витрат на проведення виконавчий дій в розмірі 1772 гривні. Зазначені постанови ухвалою Ялтинського міського суду АРК від 22 вересня 2005 року були визнані законними. Рішенням Ялтинського міського суду АРК від 18 жовтня 2005 року заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали від 4 вересня 2003 року, були скасовані, а вже 8 листопада 2005 року між [PERSON]. та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] м. Ялта. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АРК від 6 червня 2006 року зазначене рішення про скасування заходів забезпечення позову було скасоване і справа направлена на новий судовий розгляд, а у подальшому відповідна заява [PERSON]. залишена без розгляду. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на момент її розгляду виконавче провадження не закінчене, витрати на проведення виконавчих дій, які були стягнуті з [PERSON]. на користь позивача, досі не відшкодовані. У судовому засіданні [PERSON] наголосила, що не буде виплачувати [PERSON]. суму витрат на проведення виконавчих дій, оскільки вважає, що сума боргу нею повернута. У відповідності до ст. 215 ч. 2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України „Про судоустрій України” судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях неодноразово зазначав, що ефективний доступ до суду в розумінні § 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод містить у собі право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок, а неможливість заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право на мирне володіння майном у розумінні п. 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (Рішення ЄСзПЛ „[PERSON]проти України”, „[PERSON] проти України”, „[PERSON] проти України”, „[PERSON] проти Росії” тощо). Укладення договору купівлі-продажу квартири, що належить боржнику за виконавчим провадженням на праві власності, і відчуження якої заборонено судовим актом саме з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, на думку суду, безумовно суперечить наведеним правовим позиціям і є неправомірним. Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини. Тобто в національному праві закріплений універсальний підхід, згідно з яким публічний порядок застосовується в разі порушення основоположних прав людини і свобод. З огляду на викладені засади здійснення правосуддя в Україні та виконання судових рішень, правові позиції ЄСзПЛ, які суд застосовує як джерело права, укладення правочину з відчуження об'єкту нерухомості, відносно якого судом вчинено заходів із забезпечення позову шляхом накладення арешту, є порушенням встановленого в Україні публічного порядку, за наслідками порушує конвенційне право позивача за ст. 6 Конвенції і характеризується зневагою до встановлених у державі засад правопорядку. За сенсом частини 2 статті 215 ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо такий спосіб може забезпечити ефективне поновлення порушених прав особи. Також суд зазначає, що правочин, який оспорює позивач, був вчинений в обхід закону, зокрема, застережень, що містяться у статті 55 Закону України „Про нотаріат”, а відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншім актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши такі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved