Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними: договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року (зареєстрованого в реєстрі за № 6262), посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та Державного акту на право приватної власності на землю (серія І-ІФ № 041638), виданого Угорницькою сільською радою народних депутатів 12.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 777. Ухвалою суду від 31.10.2007 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що на праві приватної власності позивачу [PERSON] та їй належить будинковолодіння по [ADDRESS] Івано-Франківської міської ради, що стверджується Свідоцтвом про право власності від 30.01.2003 року ([PERSON] - Ѕ частина) та рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.08.2006 року ([PERSON] - Ѕ частина). Спірна земельна ділянка, площею 0,1120 га., розташована на території Угорницької сільської ради, була набута покійним чоловіком позивача [PERSON] за час їхнього перебування в шлюбі та належала їм на праві спільної сумісної власності, однак, в грудні 2001 року останній продав частину земельної ділянки, площею 0,0300 га., без згоди на те іншого подружжя. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник заявлених вимог не визнали. Просили відмовити в позові внаслідок спливу строків позовної давності. Представник Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши суду заяву про слухання справи в їх відсутності. Вислухавши сторін та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із пропуском строку звернення до суду. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року (серія АЕІ 117368), посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6262, [PERSON] відчужив частину земельної ділянки, площею 0,0300 га., розташовану на території Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, [PERSON] (а.с-6). 12.01.2002 року Угорницькою сільською радою народних депутатів відповідачу було видано Державний акт на право приватної власності на землю (серія І-ІФ № 041638), який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 777 (а.с- 9). [INFO] помер «продавець по договору - [PERSON]», про що свідчить свідоцтво про смерть (серія [NUMBER]) (а.с. - 12). Оспорюючи договір купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року, представник позивача посилається на порушення прав [PERSON] щодо розпорядження даною земельною ділянкою, як спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно вимог ч. 3 та ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Із матеріалів справи вбачається, що: стороною у спорі заявлено вимогу про застосування спливу позовної давності; календарною датою, коли позивач міг довідатися про порушення свого права, про що не заперечив і сам представник позивача в судовому засіданні, є дата, а саме: 30.01.2003 року, видачі державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори [PERSON] Свідоцтва про право власності, зареєстрованого в реєстрі за № 4-195, зокрема, на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0795 га., що знаходиться на території Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради. Згідно вказаного Свідоцтва земельна ділянка належала покійному [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (серія І-ІФ № 041614), виданого Угорницькою сільською радою 15.10.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 739, саме в якому відмічені зміни у межах і розмірах земельної ділянки, з посиланням на продаж 0,0300 га., згідно договору купівлі-продажу від 17.12.2001 року (а.с-10). У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що звертаючись 18.04.2007 року до суду з позовом про визнання недійсними: договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року та Державного акту на право приватної власності на землю (серія І-ІФ № 041638), виданого Угорницькою сільською радою народних депутатів 12.01.2002 року, позивач пропустила позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України і поважності причин такого пропущення не навела. За змістом ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Посилання представника позивачки на те, що на вимоги, які випливають із шлюбних та сімейних відносин, позовна давність не поширюється, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ст. 268 ЦК України. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 257, 261, 267, 268 ЦК України,

Outcome: dismissed