Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Одеської міської ради про визнання права власності на спадщину за законом і визнання права власності на тій підставі, що [INFO] помер її дід з боку матері [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], а так як її мати також померла, вона, неповнолітня сирота, є єдиною спадкоємицею за законом, проте звернувшись до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не може оформити право власності на майно з причин відсутності доказів родинних зв'язків з померлим. При розгляді позову за клопотання представника відповідача було залучено у якості співвідповідача Приморську державну податкову інспекцію в м.Одесі. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і змінили позовні вимоги, виключивши з числа відповідачів виконком Одеської міської ради та Приморську ДПІ в м.Одесі, так як стало відомо, що після смерті [PERSON] спадкове майно стало предметом розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], який за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2005 року (справа №2-10997/05) отримав у власність спірну квартиру, яку ніби-то орендував у [PERSON], а потім уклав угоду, за якою купив у нього спірну квартиру за 35 000 гривень, про що отримав розписку від 03.02.2004 року. В подальшому, 28.12.2005 року [PERSON] за договором купівлі-продажу продав, а [PERSON] купив спірну квартиру за 69 360 гривень. Проте 28.02.2006 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2005 року (справа №2-10997/05) було переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами і скасовано, а 05.06.2006 року позов [PERSON] за цією цивільною справою був залишений без розгляду. З таких причин позивачка уточнила позовні вимоги, пред'явивши позов до [PERSON] та [PERSON], яким просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за номером в реєстрі №140, та визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивачка та її представник зазначили, що спірна квартира [ADDRESS] була також предметом розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до СДПІ у Приморському районі м.Одеси про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування з посиланням на те, що він з померлим проживав однією сім'єю, доглядав його, з причин чого має право на спадщину у вигляді спірної квартири. Цивільна справа за позовом [PERSON] була об'єднана в одне провадження з її позовом, однак 26.04.2007 року позов був залишений судом без розгляду. Представник позивачки обґрунтовує позовні вимоги положеннями статті 215 ЦК України, згідно яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Представник позивачки зазначила, що спадкодавець [PERSON] ніяких угод щодо своєї квартири не укладав, будь-яких договорів не підписував, ні [PERSON], ні [PERSON] з померлими не проживали, так як позивачка [PERSON] постійно знаходилася біля свого діда, дії [PERSON] щодо отримання права власності на спірну квартиру та подальше її відчуження є неправомірними та не підтверджені належними доказами. Крім того, представник позивачки зазначив, що спірна квартира ще за життя померлого [PERSON] знаходилася в незадовільному стані та не була пристосована для нормального проживання, що спростовує доводи [PERSON] про укладення договору оренди спірної квартири. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить у позові відмовити, пояснив, що він оселився у [PERSON] за договором оренди, а потім придбав у нього спірну квартиру, отримавши про це письмову розписку і домовився про подальше нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, проте [PERSON] помер і він з цих причин звернувся до суду, визнав право власності на квартиру за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2005 року і продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідчивши його нотаріально. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про що є відповідні розписки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] свою думку щодо позову не висловила, просить суд розглядати справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ Одеської міської ради 15.01.2004 року за №183238, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 02.02.2004 року під №2205-стр.199кн.489 пр. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №5849 від 22.06.2004 року, виданим Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.04.2007 року (cправа|річ| № 2о-49/2007) встановлено факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою, а саме, що [PERSON] є онукою померлого [PERSON], який був батьком її матері [PERSON], що померла [INFO]. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається із спадкової справи 312/04, наданої суду Другою одеською державною нотаріальною конторою, [PERSON] в межах шестимісячного строку, встановленого ст.1269 ЦК України, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Частиною п'ятою цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому частиною другою статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини, зокрема, є день смерті особи. З огляду на наведені норми та враховуючи те, що [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини була неповнолітньою особою, суд вважає позивачку такою, що прийняла спадщину та набула на неї право власності з дати смерті спадкодавця [PERSON], тобто з [INFO]. За таких обставин у відповідача [PERSON] були відсутні правові підстави для визнання за ним права власності на спірне майно та подальше розпорядження цим майном. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За нормами ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Крім того, за приписами ст.41 Конституції України та ч.1 ст.319 ЦК України лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2005 року (справа №2-10997/05), згідно якого відповідач [PERSON] набув право власності на спірну квартиру, переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасоване ухвалою суду від 28.02.2006 року. Позов [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру ухвалою суду від 05.06.2006 року залишений без розгляду. Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] не набув права власності на спірне майно у встановленому чинним законодавством порядку, суд вважає договір купівлі-продажу, укладений 28.12.2005 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за номером в реєстрі №140, недійсним. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved