Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

У грудні 2007 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ “К.”, третя особа: управління праці та соціального захисту населення Новомиргородської райдержадміністрації про надання довідок про роботу і розмір заробітної плати, витягу з наказу про відпустку. Заявниця вказала, що на підставі ст. ст. 49, 232 КЗпП України вимагає зобов'язати відповідача видати їй належним чином оформлені довідки про заробітну плату за 2007 р., виплату допомоги по догляду за дитиною, витяг з наказу про надання відпустки по догляду за дитиною, оскільки із січня по липень 2007 р. товариство не надає цих документів у добровільному порядку, хоча вона дійсно працює у ТОВ “К.” з березня 2005 р. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивачка і представник третьої особи 13.03.2008 р., а представник відповідача тричі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви [PERSON] від 13.03.2008 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище зазначених учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін (ч. 4 ст. 169 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких міркувань. Оскільки статутом зазначеної юридичної особи не були визначені особливості регулювання праці її членів, в даному випадку при вирішенні трудового спору слід застосувати загальні норми законодавства про працю (ст. ст. 3 - 4 КЗпП). Відповідно до вимог КЗпП України: Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати (ст. 49). За бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства (ч. 3 ст. 179). Згідно вказаним доказам позивачка з 31.03.2005 р. працює лаборантом ТОВ “К.”, а [INFO] народила сина [PERSON]. У кінці листопада 2006 р. вона подала директору товариства заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за цей період допомоги відповідно до чинного законодавства. Незважаючи на неодноразові звернення з січня по липень 2007 р., а також повторне надсилання зазначених заяв поштою 18.07.2007 р., відповідач до цього часу не видав заявниці належним чином оформлені довідки про заробітну плату за 2007 р., виплату допомоги по догляду за дитиною, витяг з наказу про надання відпустки по догляду за дитиною. Ці обставини підтверджуються: записами у трудовій книжці [PERSON], свідоцтвом про народження дитини, листом заступника прокурора області, повідомленням про відмову в наданні державної соціальної допомоги, довідками про заробітну плату за 2007 р., виплату допомоги по догляду за дитиною, на яких немає необхідних для таких документів реквізитів: дати видачі, реєстраційного номера, кутового штампу товариства (або складання документа на фірмовому бланку). Тому на підставі вимог ст. 43 Конституції України, ст. ст. 49, 179, 232-233 КЗпП України позов підлягає безспірному задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 8,50 грн., від сплати якого позивача було звільнено у встановленому законом порядку, підлягають стягненню з відповідача в доход держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved