overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись при цьому на те, що 25 жовтня 2003 року вони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що зроблено актовий запис №81. Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинили рік тому по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, проживають окремо, спір про майно відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити, поклавши всі витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу на нього. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надала письмову заяву с проханням розглянути справу без неї, позов визнала та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив, що 25 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що зроблено актовий запис №81 (а.с.4). Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинили в січні 2007 року по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, проживають окремо. Спір про майно відсутній. Враховуючи, що спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, тому позов заявлено обґрунтовано та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись при цьому на те, що 9 червня 1990 року вони зареєстрували шлюб у Микільській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що зроблено актовий запис за №14. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]народження. Сімейно-шлюбні відносини припинили з серпня 2007 року по причині сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, на даний час проживають в одному будинку, але окремо один від одного. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, спір про майно на даний час відсутній. Згода про утримання та місце проживання дитини досягнута. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити, поклавши всі витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу на відповідача. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив, що сторони 9 червня 1990 року зареєстрували шлюб у Микільській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що зроблено актовий запис за №14 (а.с.5). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]народження (а.с.6). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з серпня 2007 року по причині сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, на даний час проживають в одному будинку, але окремо один від одного. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, спір про майно на даний час відсутній. Згода про утримання та місце проживання дитини досягнута. Враховуючи, що спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, тому позов заявлено обґрунтовано та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - трудової книжки, довідки з РАЦС, довідки з Полтавського районного центру зайнятості від 16.03.95, заяви про отримання пенсії від 08.10.04, довідки про заробіток для обчислення пенсії від 17.08.04 з ДП ВАТ «Павловське», довідки про заробіток для обчислення пенсії з ВАТ «Лтава», довідки з агрофірми ім. Шевченка від 17.08.04, довідки з відділу кадрів АТ «Лтава», виданих на ім'я [PERSON]. Через допущену неточність в написанні прізвища заявника, Пенсійний фонд відмовляє в переоформленні пенсії. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду в Полтавському районі - в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно трудової книжки, довідки з РАЦС, довідки з Полтавського районного центру зайнятості від 16.03.95, заяви про отримання пенсії від 08.10.04, довідки про заробіток для обчислення пенсії від 17.08.04 з ДП ВАТ «Павловське», довідки про заробіток для обчислення пенсії з ВАТ «Лтава», довідки з агрофірми ім. Шевченка від 17.08.04, довідки з відділу кадрів АТ «Лтава» прізвище заявника зазначено як «[PERSON]»(а.с.7-13, 16). Відповідно до паспорта прізвище заявника значиться як «[PERSON]»(а.с.14). Таким чином, вимоги заявника є обґрунтованими та доведеними, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на такі докази: 06 липня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за № 566, згідно якого відповідачу на 24 місяці були надані грошові кошти в сумі 10000 гривень строком по 05 липня 2008 року для придбання ноутбука “Сони” та шафи-купе. Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 3516 гривень 12 копійок. Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча був належним чином сповіщений про день та час слухання справи. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю сторони з постановою рішення на підставі доказів які є у справі. Суд, встановив факти по справі та відповідні їм правовідносини, находить, що позовні вимоги підлягають задоволенню по слідуючим підставам. 06 липня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за № 566, згідно якого відповідачу на 24 місяці були надані грошові кошти в сумі 10000 гривень строком по 05 липня 2008 року для придбання ноутбука “Сони” та шафа-купе. Відповідно до п. п. 1.1, 1.6 зазначеного кредитного договору, боржник щомісяця повинен погашати кредитний договір у сумі 416 гривень 67 копійок, сплачувати відсотки за користування кредитом, згідно умов договору до першого числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту. Свої зобов`язання за кредитом щодо погашення відсотків згідно з п.1.1, 1.6 відповідачем не виконуються і цим він порушує свої забов`язання за кредитним договором. У зв`язку з вказаними порушеннями позивач згідно п. 4.2 кредитного договору нараховує за порушення строків повернення відсотків за користування кредитом пеню в розмірі денної відсоткової ставки за користування, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Таким чином станом на 04 березня 2008 року заборгованість складає 3516 грн. 12 коп., з яких: сума пені за прострочення сплати кредиту - 1712 грн. 82 коп., сума відсотків за користування кредитом - 1803 грн. 30 коп. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], а зокрема грошових вкладів із відповідною грошовою компенсацією та нарахуваннями на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадного банку Київської області, посилаючись на те, що спадщина нею була прийнята шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном - ощадними книжками. Крім неї, ще спадкоємцем першої черги є батько спадкодавця [PERSON] який також має право на частку у спадковому майні та від своєї частки у спадщині відмовляється на її користь. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на наведені вище обставини. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотання про розгляд справи в попередньому судовому засіданні без його участі та ухвалення рішення по суті позовних вимог, позов визнав, заперечень не має. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивача визнав та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що він відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із грошових вкладів із відповідною грошовою компенсацією та нарахуваннями на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадного банку Київської області. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном-ощадними книжками. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], мотивуючи тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів в нього виявлено тяжкий психічний розлад, і він потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В судовому засіданні представник ХОПЛ № 1 підтримав заяву, вказуючи що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити свою думку щодо його госпіталізації. Заслухавши представника ХОПЛ № 1, думку прокурора, представника органу опіки і піклування - Ярмолинецької районної державної адміністрації, які не заперечували проти госпіталізації, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] був доставлений в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 03.03.2008 року швидкою допомогою. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем-психіатром, який виявив в нього тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а також суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.. 03.03.2008 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка також підтвердила необхідність госпіталізації, зазначивши, що [PERSON] страждає на параноїчний розлад на фоні хвороби Альцгеймера з пізнім початком, про що свідчать зниження памяті, інтелекту, де зорієнтованість в часі, місці перебування, відсутність критики до свого стану. В зв'язку з тим, що у [PERSON] відмічається важкий стан, оскільки він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, тому він потребує лікування в психіатричному стаціонарі. За наведених обставин заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 22 Закону України “Про психіатричну допомогу”, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], мотивуючи тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів в нього виявлено тяжкий психічний розлад, і він потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В судовому засіданні представник ХОПЛ № 1 підтримав заяву, вказуючи що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлений в зв'язку з важким станом здоров'я. Заслухавши представника ХОПЛ № 1, думку прокурора, представника органу опіки і піклування - Ярмолинецької районної державної адміністрації, які не заперечували проти госпіталізації, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] був доставлений в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 02.03.2008 року батьками. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем-психіатром, який виявив в нього тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а також суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.. 02.03.2008 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка також підтвердила необхідність госпіталізації, зазначивши, що [PERSON] страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. В зв'язку з тим, що у [PERSON] відмічається важкий стан, оскільки він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а також суттєву шкоду його здоров'ю у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, тому він потребує лікування в психіатричному стаціонарі. За наведених обставин заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 22 Закону України “Про психіатричну допомогу”, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON]. просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] в [ADDRESS] та визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS], а також право на земельну частку (пай) на території сільської ради розміром 2,29 умовних кадастрових гектари згідно сертифіката серії [NUMBER], виданого 15.08.1996 року Заставнівської райдержадміністрацією [PERSON]. В мотивування позову посилається на те, що після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими спорудами, на земельну частку пай згідно сертифіката. Позивачка є спадкоємцем майна померлої по заповіту. Спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку в спадщині при спадкуванні по заповіту немає. Позивачка бажає оформити своє спадкове право, проте не може цього зробити, оскільки померла не мала правовстановлюючих документів на будинок. Позивачка посилається на те, що фактично прийняла спадщину, оскільки провела частковий ремонт будинку, обробляла земельну ділянку. В судовому засіданні при попередньому розгляді справи представник позивачки підтримала позовні вимоги. Представник територіальної громади позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] належав померлій [INFO]. [PERSON] Правовстановлюючих документів на будинок не видавалось. Спадкоємцем по заповіту є позивачка [PERSON]., котра фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити повністю . Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі з 2003 року, подальше сумісне життя з відповідачкою неможливе, а тому шлюб слід розірвати. За час спільного проживання у шлюбі у них народився син, який проживає з позивачем, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, тому просить стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку на утримання сина. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з”явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №6. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]народження(а.с.8), який знаходиться на повному утриманні позивача. Сумісне життя не склалося через те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що призвело до розпаду сім”ї. Шлюбні відносини сторони припинили в 2007 році. Позивач не згоден на примирення, вважає подальше сумісне життя неможливим, за таких обставин суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, поклавши витрати, пов”язані з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу, на відповідачку. Відповідач не проживає з сім”єю, добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.104, 105, 110, 112, 114, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 114, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що із відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано 29 травня 1997 року, про що свідчить довідка про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Верховинського районного управління юстиції, запис № 26 від 29 травня 1997 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина Олександра не надає. Для нормального розвитку дитини потрібні продукти харчування, предмети гігієни , одяг тощо. Просить заяву задовольнити , стягувати з відповідача у її користь , на утримання дитини - сина Олександра аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення ним повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через засоби масової інформації, а тому справу слід вирішити за наявності пред'явлених доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку , прийшов до висновку , що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Із свідоцтва про народження дитини - [PERSON] [INFO], видно, що його батьком є [PERSON]. Ст.180 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст.182 Сімейного кодексу України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а ст.183 Сімейного кодексу України передбачає визначення аліментів у частці від заробітку. На підставі ст.180,182,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей до відповідача. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвали у 2004 році. Від перебування у шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час знаходяться на її утриманні і вихованні. Протягом довшого часу відповідач у добровільному порядку не надає дітям ні моральної, ні матеріальної допомоги. Має дохід , інших дітей на утриманні не має , а тому може сплачувати аліменти. Просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання дітей. В попередньому судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала, просить стягувати з відповідача в її користь на утримання дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі по Ѕ частині всіх видів його заробітку на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. Відповідач заявлений позов про стягнення аліментів визнав. Відповідач має нерегулярний , мінливий дохід. Вона не має доходів, які були б достатні для утримання дітей. Їх необхідно забезпечити повноцінним харчуванням, одягом, товарами першої необхідності тощо. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, за доцільне позов задовольнити, оскільки відповідач позов визнав. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлює обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України судом враховуються певні обставини при визначенні розміру аліментів, ст.183 Сімейного кодексу України передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, матері дитини. Встановлено, що батьком дітей позивачки являється [PERSON]. Відповідач має регулярний дохід, а тому слід призначити стягнення з нього аліментів на утримання дітей у частці від заробітку. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову , визнання позову , укладення мирової угоди проводиться в порядку , встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову , суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставини, які б суперечили закону або порушували права , свободи чи інтереси інших осіб відсутні, а тому є підстави для прийняття визнання відповідачем позову.

Outcome: approved