Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Вінниці 26.11.2007 р. звернулась [PERSON] з позовом до виконкому Вінницької міської ради, [PERSON] про визнання частково недійсним рішення виконкому Вінницької міської ради №167 від 28.08.1990 р., посилаючись на те, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Рішенням виконкому Вінницької міської ради №34/5 від 26.04.1990 р. була виділена земельна ділянка площею 1000 кв. м., із них 600 кв. м. в постійне користування, а 400 кв. м. в тимчасове користування. Однак, на даній земельній ділянці без її згоди, як землекористувача [PERSON] збудовано будинок. Рішенням виконкому Вінницької міської ради №167 від 28.08.1990 р. за [PERSON] [ADDRESS] закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 350 кв.м. з земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS] за рахунок якої утворено проїзд шириною 3,0 м. Зазначене рішення виконкому Вінницької міської ради порушує права позивача як землекористувача, оскільки вилучення земельної ділянки здійснено без її згоди, крім того, враховуючи місце розташування будівель та розміри земельної ділянки, створення такого проїзду неможливо, а тому звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати рішення виконкому Вінницької міської ради №34/5 від 26.04.1990 р. в частині зобов'язання створити за рахунок земельної ділянки проїзд шириною 3,0 м. недійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали у зв'язку з їх безпідставністю. Представник виконкому Вінницької міської ради Плуговий Р.Р. позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарних справ №19138, №21395, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 26.06.1975 р. №409 «Про наслідки обміру земель будівельних кварталів в місті Вінниці» за будинкволодінням [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 2519 кв. м., крім того лишки 2822 кв.м., які залишені у тимчасове користування землекористувачів. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 26.04.1990 р. №34/5 «Про відведення земельної ділянки виробничому об'єднанню «Аерогеоприлад» під проектування і будівництво житлових будинків та дитячого садка» за домоволодінням [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 1000 кв.м., з них 600 кв.м. в постійне, а 400 кв.м. в тимчасове користування. Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 28.08.1990 р. №167 «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові» за [PERSON] [ADDRESS] закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 350 кв.м. з земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS]за рахунок якої утворено проїзд шириною 3,0 м. Проїзд утворений із державного земельного фонду. Даний факт також знайшов своє відображення у рішенні Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.09.2001 р. яким зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні проїздом до її будинку, розташованому [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка, як на основний аргумент посилається на те, що рішення виконкому Вінницької міської ради №167 від 28.08.1990 р. в частині зобов'язання утворити за рахунок її земельної ділянки проїзд шириною 3 м. не підписано головою виконкому та керуючого справами, а тому є юридично недійсним. Надаючи оцінку даному документу, суд вважає його належним доказом, оскільки інформація, що міститься у ньому доводить факт того, що [PERSON]. вище зазначеним рішенням було надано в постійне користування земельну ділянку площею 350 кв. м. з земельної ділянки [PERSON] за рахунок якої зобов'язано утворити проїзд шириною 3,0 м. Крім того, посилання позивачки на копію довідки з державного архіву Вінницької області від 03.05.2006 р., про те, що будинок збудований землекористувачем [PERSON] був здійснений на земельній ділянці без її згоди, на думку суду є безпідставними та спростовується довідкою квартального комітету від 22.06.1990 р. №272 наданою представником позивача в матеріали справи, з якої вбачається, що позивачка не заперечувала проти будівництва жилого будинку на земельній ділянці. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а із пояснень сторін жодного доказів, які б свідчили про те, що рішення виконкому Вінницької міської ради №167 від 28.08.1990 р. порушує права [PERSON] як землекористувача безперешкодно та вільно користуватись земельною ділянкою суду надано не було. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що рішення виконкому Вінницької міської ради №167 «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові» було прийнято 28.08.1990 р., з пояснень позивачки [PERSON] вбачається, що про існування даного рішення вона знала ще з 1990 року, в свою чергу із заявою до суду позивач звернулась 26.11.2007р., що підтверджується вх. №24458, в зв'язку з чим пропустила строк для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Таким чином вимоги позивача є не доведеними, безпідставними, а отже такими що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed