overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду із позовом до СТОВ „Росія” про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на жилий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 21.01.2000 року уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS]Після сплати всієї суми за будинок відповідач видав її відповідну довідку. Але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просила визнати угоду купівлі - продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS], укладену 21.01.2000 року дійсною, а також визнати за нею право власності на жилий будинок за вказаною адресою У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу слухати за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 УПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 21.01.2000 року між КСП „Агрофірма - колгосп „Росія” та позивачкою було укладено договір - купівлі продажу жилого будинку по[ADDRESS] Згідно копії довідки СТОВ „Росія” позивачка повністю розрахувалась за будинок, та він на балансі СТОВ „Росія” не стоїть. Відповідно до витягу із рішення зборів уповноважених членів КСП від 05.07.2000 р. (протокол № 3), правонаступником КСП „Агрофірма - колгосп „Росія”, є СТОВ „Росія”. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом до СТОВ „Росія” про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на жилий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 01.12.2000 року уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS]Після сплати всієї суми за будинок відповідач видав її відповідну довідку. Але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просила визнати угоду купівлі - продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS], укладену 01.12.2000 року дійсною, а також визнати за нею право власності на жилий будинок за вказаною адресою У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу слухати за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 УПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 01.12.2000 року між СТОВ „Росія” та позивачкою було укладено договір - купівлі продажу жилого будинку по[ADDRESS] Згідно копії довідки СТОВ „Росія” позивачка повністю розрахувалась за будинок, та він на балансі СТОВ „Росія” не стоїть. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із позовом до СТОВ „Росія” про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на жилий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що він 01.02.2002 року уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS] Після сплати всієї суми за будинок відповідач видав її відповідну довідку. Але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просив визнати угоду купівлі - продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS], укладену 01.02.2002 року дійсною, а також визнати за ним право власності на жилий будинок за вказаною адресою У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу слухати за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 УПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 01.02.2002 року між СТОВ „Росія” та позивачем було укладено договір - купівлі продажу жилого будинку по [ADDRESS] Згідно копії довідки СТОВ „Росія” позивачка повністю розрахувалась за будинок, та він на балансі СТОВ „Росія” не стоїть. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до СТОВ „Росія” про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на жилий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 01.02.2002 року уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по[ADDRESS]Після сплати всієї суми за будинок відповідач видав її відповідну довідку. Але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просила визнати угоду купівлі - продажу жилого будинку, розташованого по [ADDRESS], укладену 01.02.2002 року дійсною, а також визнати за нею право власності на жилий будинок за вказаною адресою У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу слухати за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 УПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 01.02.2002 року між СТОВ „Росія” та позивачкою було укладено договір - купівлі продажу жилого будинку по[ADDRESS] Згідно копії довідки СТОВ „Росія” позивачка повністю розрахувалась за будинок, та він на балансі СТОВ „Росія” не стоїть. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду посилаючись на те, що [INFO] померла її рідна прабаба [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт на своє майно на ім'я заявниці у відповідності до закону заявниця також має право успадкувати долю яка б належала її діду [PERSON] який помер в 1986 році свідоцтва про народження та актовий запис про народження діда не збереглися, а тому вона просить суд встановити факт родинних відносин. В попередньому судовому засіданні заявниця підтримала заяву повністю. Заінтересована особа - Рівнянська сільська рада, свого представника в судове засідання не направила, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа - Новоукраїнська нотконтора, свого представника в судове засідання не направила, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши заявницю, свідків [PERSON]., [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги викладені в заяві підлягають задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступне. [INFO], у віці 92 років, померла [PERSON], що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 7). Те що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] підтверджується довідкою Рівнянської сільської ради згідно записів господарських книг ( а.с.5), іншими матеріалами справи та показаннями свідків. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд прийшов до висновку, що вони узгоджуються між собою і достовірно підтверджують той факти, що померла [PERSON] є рідною матір'ю померлого [PERSON], а заявниця відповідно являється правнучкою [PERSON]. Факт родинних відносин підлягає встановленню для реалізації права заявника оформити спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення. Вказавши, що у 1997 року вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON]. Від спільного проживання, [INFO] у них народилася дочка [PERSON], батьком якої записаний [PERSON]. Шлюб між ними не реєстрували так як він був громадянином іншої держави, проживав у селі без реєстрації. [INFO] [PERSON]. помер. У зв'язку із тим, що вони на протязі 10 років проживали у цивільному шлюбі, мають дочку те не встигли за час життя оформити шлюб, заявниця просить суд визнати її вдовою померлого [PERSON]. Заявниця у судовому засіданні підтримала свої вимоги у повному обсязі та дала пояснення, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти встановлення даного факту, вказавши, що на підставі рішення суду управління буде вирішувати питання щодо призначення допомоги заявниці у зв'язку із смертю її чоловіка. Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], що помер [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 8,9). Відповідно до відповіді на усне звернення до управління праці та соціального захисту населення, заявниці рекомендовано для призначення державної допомоги на дітей як одинокій матері звернутися до суду з заявою про визнання її вдовою (а.с. 6). При цьому відповідно до клопотання Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району (а.с. 7) та довідки з Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району (а. с. 10), органи місцевого самоврядування підтверджують факт проживання заявниці з померлим [PERSON]. як одна сім'я, що вела спільне господарство. Так, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть мути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що факт визнання заявниці вдовою їй необхідний для призначення та отримання державної допомоги, інший порядок його встановлення законом не передбачений, суд за наявності доказів, що є достатніми та належними вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення та визнати заявницю вдовою померлого [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстонавлюючого документа, заінтересована особа - управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі, АР Крим, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно паспорта вона - [PERSON], а в трудової книжці її прізвище записано як [INFO]. Потім виправлено на [INFO] без відміток про виправлення. Крім того її дошлюбне прізвище [INFO] закреслене, вказане її післяшлюбне прізвище [INFO], але відмітки на підставі чого зроблено цей запис немає. Просила встановити факт належності їй трудової книжки. У попередньому судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги й пояснила, що при оформленні пенсії в управлінні Пенсійного фонду України у Красногвардійському районі, АР Крим, з&acute;ясувалось, що в її трудовій книжці припущені помилки. У 1971 році, ще не перебуваючи у шлюбі, мала прізвище [INFO]. Вона працевлаштувалася і їй було виписано трудову книжку. У жовтні 1972 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила своє прізвище з [INFO] на [INFO]. Але в трудовій книжці зміну прізвища належним чином не оформили, відміток про зміну прізвища не зробили. Просила встановити факт належності їй трудової книжки від [INFO], виданої на ім&acute;я [PERSON] з виправленням на [INFO], їй - [PERSON]. Представник управління Пенсійного фонду України в Крансогвардійському районі Турчина Н.О. у судовому засіданні заявлені вимоги визнала, заперечень не надала, проти задоволення заяви [PERSON] у попередньому судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводяться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши заявницю, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] заявниця отримала трудову книжку на ім&acute;я [PERSON] 1953р. народження, з виправленням прізвища на [INFO], в якому також було допущено помилки, а саме „ы” виправлено на „и”, без відповідних поміток відділу кадрів (а.с. -6). Згідно паспорта від 28.02.2002 року видно, що він виданий [PERSON], яка [INFO], а також є відмітка про те, що вона взяла шлюб з [PERSON] (а.с. - 4). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.10.1972 року видно, що шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], у зв`язку з чим [INFO] змінила прізвище на [INFO] (а.с. 5). Сукупність вище викладенних обставин, а саме збіг ім&acute;я, побатькові, дати народження у трудовій книжці, у паспорті та у свідоцтві про шлюб, дозволяють суду зробити висновок про те, що трудова книжка, дійсно належить заявниці. Встановлення факту належності трудової книжки має юридичне значення - необхідно заявниці для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Клепінінської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. У позові позивачка зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом. В данний момент звернулася до Красногвардійської державної нотаріальної контори АР Крим за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але у видачі документа їй було відмовлено у зв&acute;язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. Просила визначити додатковий строк - два місяці, для прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, пояснив, що він є батьком позивачки. [INFO] померла [PERSON], яка була його дружиною та матір`ю позивачки. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді сертифікату, який згідно заповіту належить [PERSON] Про те, що необхідно було звернутися у 6-місячний строк за оформленням спадщини, [PERSON] не знала. Просив встановити додатковий строк [PERSON] для прийняття спадщини - два місяці, після смерті [PERSON] Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав заяву, згідно якої позов визнав у повному обсязі, вважає доцільним визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводяться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. - 6), вказана дата і є часом відкриття спадщини. З заповіту від 29.03.2000р. засвідченого Клепінінською сільскою радою Красногвардійського району, АР Крим, видно, що [PERSON] заповіла сертіфікат КМ № 0050783, [PERSON] (а.с. - 5). Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини - 6 місяців із дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважною причиною, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. Сукупність вище викладенних обставин, а саме той факт, що [PERSON] заповіла сертифікат серії КМ № 0050783 своїй дочці [PERSON], дають суду підстави для задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред&acute;явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої дочки, мотивуючи тим, що від спільного подружнього життя у них народилася - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою і повністю знаходиться на її утримані. Відповідач коштів на утримання дочки не надає, а тому, вона змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в її користь на її утримання у розмірі 150 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 150 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак із протоколу судового засідання Підволочиського районного суду Тернопільскоїх області від 20 лютого 2008 року вбачається, що він позов визнає повністю, згідний на те, щоб справа слухалася у його відсутності та сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 150 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, відповідачем позов визнано та в судовому засіданні встановлено: - згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] шлюб між [PERSON](дів. [PERSON]) та [PERSON] зареєстровано 28 січня 2007 року Сущинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 1; - від спільного подружнього життя у них народилася згідно свідоцтва про народження [NUMBER] дочка [PERSON],[INFO]; - згідно довідки виданої Сущинською сільською радою за № 26 від 11.01.2008 року [PERSON], 2007 року народження, проживає разом із матір'ю [PERSON] і перебуває на її утриманні; [PERSON] із сім'єю не проживає; - відповідач коштів на утримання дитини не надає та обов'язків щодо її утримання належним чином не виконує. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховувались такі обставини: стан та матеріальне становище дітей; матеріальне становище платника аліментів, наявність у останнього непрацездатного батька; розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 10813грн.89коп., заподіяної внаслідок незаконного споживання електроенергії, шляхом самовільного безоблікового підключення до лінії електропередач, внаслідок чого електроенергія споживалась, але не обліковувалась. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, змінивши відповідача, оскільки дійсною особою, яка заподіяла матеріальну шкоду підприємству є [PERSON], так як винаймає житлове приміщення за адресою [ADDRESS], надав суду пояснення, що відповідають обставинам справи, просить позов задовольнити. Відповідач надав суду докази, про те, що має скрутне матеріальне становище та дітей на утриманні, просив зменшити суму стягнення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що вина відповідача в нанесенні шкоди повністю підтверджується матеріалами справи - актом про порушення Правил користування електроенергією побутовим споживачем №205577 від 04.12.2007р., яким було встановлено факт розкрадання електроенергії, шляхом самовільного безоблікового підключення до лінії електропередач, внаслідок чого електроенергія споживалась, але не обліковувалась. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. На підставі ст..1193 ЦК України суд може зменшити розмір стягнення з винної особи, врахувавши її матеріальне становище або інше, якщо позивач не заперечує проти цього. Згідно розрахунку сума матеріальної шкоди становить 10813грн.89коп. Однак, з врахуванням життєвих обставин відповідача, того, що представник позивача не заперечує, суд вважає за можливе зменшити суму стягнення до 500грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 108грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 30грн., сплачені останнім при подачі позову до суду.

Outcome: approved