overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 23.11.2002 року вони зареєстрували шлюб у Щербанівській сільраді Полтавського р-ну. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному судом до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, уточнила, що просить стягувати 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно на дитину та просила його задовольнити. Відповідач позов повністю визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи встановив, що сторони 23.11.2002р. зареєстрували шлюб у Щербанівській сільраді Полтавського р-ну, актовий запис № 80 (а.с.2), від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням стану здоров'я, загального матеріального стану відповідача суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

28 січня 2008 року ВАТ “Волиньгаз” звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення 524,96 грн. заборгованості за використаний природний газ та 51 грн. сплаченого судового збору та 30 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вимоги мотивує тим, що відповідачі проживають в квартирі, що є комунальною власністю, за адресою [ADDRESS], користуються газоспоживчим обладнанням, проте плати за користування газом не вносять. Внаслідок цього утворилась заборгованість станом на 01 січня 2008 року в сумі 524,96 грн., тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку дану заборгованість, а також сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник ВАТ “Волиньгаз” позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об&cent;ємі. Пояснив, що погоджується з сумою боргу, оплату не здійснював, в зв'язку з відсутністю коштів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі користуються природним газом, постачальником якого є позивач, плати за споживчий газ не вносять, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 524,96 грн. Ст. ст. 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язання, що випливають із зазначеного договору згідно ст. 64 ЖК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2001 року від якого є син [PERSON][INFO]. Відповідач як батько дитини ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає . Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина та судові витрати по справі . В судовому засіданні позивачка настоює на позовних вимогах , просить суд їх задовольнити . В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнає , згоден сплачувати аліменти. Заслухавши сторони , ознайомившись з матеріалами справи суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню і рішення необхідно винести в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.. 174 ЦПК України . В судовому засіданні встановлено , що відповідач згідно копії свідоцтва про одруження та народження є батьком неповнолітнього [PERSON][INFO], який ніякої матеріальної допомоги в порушення ст.. 180 СК України на утримання сина не надає . Судові витрати по справі відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

25 березня 2008 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5448 грн. 59 коп. та 54 грн. 49 коп. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. З матеріалів справи видно, що 06 грудня 2006 року сторони уклали кредитний договір № 273/445ТДВБДн-1 на підставі якого [PERSON] було надано кредит в сумі 3602 грн. 11 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % річних за час фактичного користування кредитом. Згідно п. 2.8 кредитного договору відповідач повинен сплачувати заборгованість по кредиту в розмірі 376 грн. щомісячно. Згідно п. 5.1 договору при порушенні строків погашення заборгованості по кредиту боржник повинен сплатити пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,30 % від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Позивач надав [PERSON] кредит у повному розмірі, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав і на сьогоднішній день має борг перед позивачем по кредитному договору від 06 грудня 2006 р. в розмірі 5448 грн. 59 коп., в тому числі : непогашеного кредиту - 3005 грн. 62 коп., несплачених відсотків за користування коштами - 48 грн. 60 коп., пені на суму несплачених відсотків та непогашеного кредиту - 1674 грн. 37 коп., суми простроченої щомісячної комісії - 720 грн. 00 коп.. З метою забезпечення повернення отриманого кредиту 06 грудня 2006 року між ЗАТ»Міжнародний іпотечний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору разом з ним солідарно. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому-ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Так як відповідач порушив умови кредитного договору, то відповідно до умов укладеної угоди та ст. ст. 543, 549-551, 553-554, 610-612, 624, 625 ЦК України позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідачів солідарно на користь позивача 5448 грн. 59 коп., в тому числі : непогашеного кредиту - 3005 грн. 62 коп., несплачених відсотків за користування коштами - 48 грн. 60 коп., пені на суму несплачених відсотків та непогашеного кредиту - 1674 грн. 37 коп., суми простроченої щомісячної комісії - 720 грн. 00 коп., а також 54 грн. 49 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на незакінчене будівництво будинку [ADDRESS], яке згідно договору забудови, посвідченого Світловодською міськдержконторою від 17.02.1992 року № 2-574, було розпочато, але до теперішнього часу не закінчене в зв'язку з трудним фінансовим становищем, готовність якого складає 11 %. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені в позові підтримав. Суду надав пояснення, що позивачка, згідно договору забудови, посвідченого Світловодською міськдержконторою від 17.02.1992 року № 2-574, розпочала будівництво житлового будинку розташованого за адресою:[ADDRESS], яке до теперішнього часу не закінчене в зв'язку з трудним фінансовим становищем. Вказане незакінчене будівництво будинку знаходиться, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 051707 виданого 09.01.2009 року Світловодською районною державною адміністрацією, на її земельній ділянці за вище вказаною адресою. Загальна вартість незакінченого будівництва, згідно довідки Світловодського міжміського бюро технічної інвентаризації від 14.03.2008 року за № 477, складає 17782 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні, готовність якого складає 11%. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує . Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд прийшов до висновку, що рішення необхідно ухвалити на попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 130 ЦПК України а позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Маріупольської міської ради, у якому просять визначити померлому [PERSON] та їм в спільній сумісній власності по 1/5 частині квартири [ADDRESS], а померлому [PERSON] визначити 2/5 частини цієї квартири. Позов обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право власності в рівних частках по 1/5 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та 2/5 частини [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на його частку квартири. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на його частку квартири. Однак в свідоцтві про право власності вказано, що квартира знаходиться у спільній сумісній власності, частки співвласників не визначені, внаслідок чого позивачі не можуть нотаріально оформити свої спадкові права. В попередньому судовому засіданні позивачі позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача Маріупольської міської ради у судовому засіданні позов визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки за змістом ст.370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності повинні бути рівними. З огляду на те, що спірна квартира в 1993 році приватизована на рівних правах наймачів державного житла, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем позову і задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб між ними розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 12 серпня 2004 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадського стану було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 140. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди, у них різні погляди на сімейне життя, життєві проблеми та ведення господарства. У їхніх взаємовідносинах відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Через це у них часто виникають різного роду непорозуміння, взаємні докори, образи. Відносини, які склались в сім'ї негативно впливають на виховання дитини. Сторони подружні стосунки не підтримують, вже близько шести місяців з разом не проживають. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між подружжям немає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, в своїх поясненнях посилається на обставини, викладені в позовній заяві, просить шлюб розірвати, не надавати строку для примирення. Відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що подальше збереження шлюбу не можливе, просить шлюб розірвати, про що подав відповідну заяву. Відповідно до п. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, інтересам їхнього неповнолітнього сина та суперечити моральним засадам суспільства. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Шлюб фактично розпався і у зв'язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб та при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати покласти на відповідача. 13 березня 2008 року відкрито провадження у цивільній справі. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Пояснив, що з відповідачем не проживають разом , дитина проживає з нею . Причина розлучення це різні погляди на життя та відсутність взаємо порозуміння. Були випадки , коли відповідач бив її. Строк для примирення не потрібен. Витрати по сплаті державного мита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, просить покласти на відповідача. Відповідач у судовому засіданні заявлений позов визнав, підтвердив пояснення позивача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони зареєстрували шлюб 01.06.2002 року у виконкомі Гніздищенської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, за актовим записом №01, ) У подружжя від шлюбу народилась дитина: дочка [PERSON] [INFO] ). Сімейні відносини подружжя припинило, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо. Відновлювати стосунки сторони не мають наміру. Примирення між сторонами неможливе. Спору з приводу майна та проживання дитини, у сторін не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Прокурор пред”явив позов в інтересах держави в особі ВАТ “Державний Ощадний банк України” в особі філії Кременецького відділення №6351 ВАТ “Державний Ощадний банк України” до [PERSON] посилаючись на те, що 28 грудня 2005 року між Кременецьким відділенням ощадбанку та відповідачем було укладено кредитний договір № 866 на суму 4500 доларів США на 36 місяців із сплатою 13.5% річних. Відповідач зобов”язувався проводити погашення кредиту щомісячно до 25 числа місяця рівними частинами в сумі 125 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості. Однак, договірні зобов”язання [PERSON] не виконував, внаслідок чого станом на 12 січня 2008 року утворилася заборгованість в сумі 891.00 доларів США простроченої кредитної заборгованості та 472.70 доларів США несплачених процентів. У зв”язку з тим, що порушуються інтереси держави в особі державного банку в прокуратури району відповідно до ст. 36-1 ЗУ “Про прокуратуру” виникає право на звернення з позовом до суду для захисту інтересів держави. В судовому засіданні прокурор підтримав позов. Відповідач в судове засідання не з”явився, однак належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши представлені докази, встановив наступне. З кредитного договору № 866 від 28.12.2005 року, укладеного між банком та [PERSON] вбачається, що останній отримав позику в сумі 4500 доларів США на 36 місяців із сплатою 13.5% річних. Відповідно до п.п. 1.3, 1.5, 1.6 вказаного договору [PERSON] зобов”язувався проводити погашення кредиту щомісячно до 25 числа місяця рівними частинами в сумі 125 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості. З довідки № 17 від 12.01.2008 року, виданої керуючим філії Кременецьким відділенням №6351 ВАТ “Ощадбанку” вбачається, що [PERSON] станом на 12 січня 2008 року прострочив виконання зобов”язання. Сума простроченої кредитної заборгованості складає 1363.70 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 12.01.2008р. становить 6886.69 грн. (в тому числі прострочена кредитна заборгованість по основному боргу 891.00 дол. США - 4499.55 грн., несплачені проценти 472.70 дол. США - 2387.14 грн.). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено те, що відповідач не виконав зобов”язань по кредитному договору № 866 від 28 грудня 2005 року, а тому позов слід задовольнити. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 24 від 11.03.1997 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 317 від 13.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 16628 грн. 53 коп., яку він просить стягнути, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 24 від 11.03.1997 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 317 від 13.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.5-6). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 16628 грн. 83 коп., що підтверджується довідкою (а.с.2). Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 16628 грн. 83 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований 03 листопада 2006 року у виконкомі Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №13. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2006 року у сільській раді с. Грозинці Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №13. Спільно проживали до 28 січня 2007 року. Дітей сторони не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами склалися неприязні відносини, постійно виникали сварки, не було поваги та взаєморозуміння. В даний час позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати шлюб. В ході судового засідання судом були досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], яке було видано 08 лютого 2008 року відділом РАЦС Хотинського РУЮ Чернівецької області, довідки видані виконкомом Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області №439, №440 від 04 березня 2008 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) зареєстрували шлюб 03 листопада 2006 року у сільській раді с. Грузинці Хотинського району Чернівецької області та спільно подружнім життям проживали до 28 січня 2007 року. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, позивач в даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини стверджуються вищевказаними доказами, які були досліджені судом. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Суд вважає, що витрати по сплаті державного мита під час реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на позивача. При цьому суд враховує матеріальний стан сторін та думку позивача з цього приводу. Визначаючи розмір державного мита суд враховує, що позивач перебуває у повторному шлюбі.

Outcome: approved