Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до редакції газети «Наша з вами газета», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві вказав, що в Ічнянській районній газеті «Наша газета» № 39(51) від 28.09.2007року було опубліковано статтю «Хто є хто», автором якої є [PERSON] і частина відомостей, викладених автором являється недостовірною інформацією. Вважає, що викладена в статті неправдиво інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме : « Створюючи ічнянську партію, [PERSON] спочатку попросив компетентні органи переглянути діяльність ЗАТ «Нива-Плюс», коли [PERSON] «відбив навалу», голова райради вирішив розробити господарство. З допомогою депутата райради Слізки, відокремили частину фермерів, пообіцявши Слізці за це все, що можна було». Слізка звернувся до [PERSON], а той каже: почекай, все владнаємо після виборів, а поки що мовчи і мене не згадуй. Наступною була спроба , перевіривши ПП «Фортуна» та ПСП «Бережівка», провчити [PERSON], який не здає на маслозавод молока, бо ціна не підходить. Не вдалося, та ще [PERSON] і партію залишив. Коли і це не вдалося, [PERSON] почав розвивати свій бізнес по-іншому. Адже можна наростити потужності за рахунок інших, наприклад, прибрати до рук ЗАТ ім.. Агєєва. Райдержадміністрація намагається залучити в район інвесторів, створює їм сприятливі умови. Голова районної ради навпаки, створює перепони. Прикладом може бути розробка родовища бішофіту, коли рада інвесторів висунула такі « сприятливі» умови, земельну ділянку погоджувала так «швидко», що й будувати завод інвестори поки що відмовились. Господарський талант [PERSON] проявився і тоді, коли вирішувалося питання про меліоративні системи. На 80% зруйновані системи держводгосп вирішив передати у комунальну власність району. Хоча повинен їх спочатку відремонтувати. В зв'язку з тим, що «Наша газета» змінила свою назву просить суд зобов'язати редакцію газети «Наша з вами газета» та [PERSON] спростувати вищевказану недостовірну інформацію та стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5000грн. у частці відповідно до ступеня вини відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав і просив суд їх задовільнити. Представник відповідача - редакції газети « Наша з вами газета» позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на те, що газети з назвою «Наша газета» в районі не існує, крім того відповідно до Закону України « Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція не повинна нести відповідальність за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, якщо вони є дослівним відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, яким являється відповідач по справі [PERSON] працюючий першим заступником голови райдержадміністрації. Відповідач [PERSON] і представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю вказуючи на те, що наведені в статті газети факти на які посилається позивач носять інформаційний характер і нічим не принижують його честь, гідність та ділову репутацію, позивач як працював так і працює головою районної ради. А тому в задоволенні позову просять суд відмовити. Вислухавши сторони, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовільнити частково, виходячи з наступного. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім' ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка поширила не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Ст.. 299 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації і вона може звернутися до суду про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п.3 ПВС України від 28.09.1990 року № 7 « Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій (з подальшими змінами та доповненнями), під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачі по радіо, телебаченню ,з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно в Ічнянській районній газеті «Наша газета» № 39(51) від 28 вересня 2007 року опублікована стаття «Хто є хто» автором якої являється відповідач по справі [PERSON] (а.с.10-11) і частина інформації на яку посилається позивач в своїй позовній заяві не відповідає дійсності. В ході розгляду справи, відповідач [PERSON] не надав належних доказів, які б спростовували інформацію викладену в статті, а саме: створюючи ічнянську партію, [PERSON] спочатку попросив компетентні органи переглянути діяльність ЗАТ «Нива-плюс». Коли [PERSON] «відбив навалу», голова райради вирішив розробити господарство. З допомогою депутата райради Слізки відокремили частину фермерів, пообіцявши Слізці за це все, що можна було. Слізка звернувся до [PERSON], а той каже : почекай, все владнаємо після виборів, а поки що мовчи і мене не згадуй. Наступною була спроба, перевіривши ПП «Фортуна» та ПСП «Бережівка» провчити [PERSON], який не здає на маслозавод молока, бо ціна не підходить. Не вдалося. Та ще [PERSON] і партію залишив. Коли і це не вдалося, [PERSON] почав розвивати свій бізнес по-іншому. Адже можна наростити потужності за рахунок інших, наприклад прибрати до рук ЗАТ ім.. Агєєва. Тому суд погоджується з доводами позивача, що вищевказана інформація є неправдоподібною та принижує його честь, гідність і ділову репутацію як фізичної особи, так і керівника району. Відносно поширення інформації щодо : райдержадміністрація намагається залучити в район інвесторів, створює їм сприятливі умови. Голова районної ради навпаки, створює перепони. Прикладом може бути розробка бішофіту, коли рада інвесторів висунула такі сприятливі умови, земельну ділянку погоджувала так швидко, що й будувати завод інвестори поки що відмовились. Господарський талант [PERSON] проявився і тоді, коли вирішувалося питання про меліоративні системи. На 80% зруйновані системи держводгосп вирішив передати у комунальну власність району. Хоча повинен їх спочатку відремонтувати, суд розцінює як критику в адресу голови районної ради. Недоліки в роботі по питаннях розробки родовища бішофіту та меліоративні системи в районі мали місце як в діяльності Ічнянської райдержадміністрації, так і в діяльності районної ради, тому вищенаведена інформація не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. В задоволенні позовних вимог до редакції газети «Наша з вами газета» суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ст. 42 Закону України « Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальність за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням виступів посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян. Автор статті «Хто є хто» відповідач по справі [PERSON] працює першим заступником голови райдержадміністрації, являється посадовою особою, а тому редакції газети «Наша газета» при публікації статті не було достовірно відомо, що викладена ним інформація не відповідає дійсності. В судовому засіданні представник позивача не надав суду конкретних доказів про те, що редакції газети було завідомо відомо про неправдивість викладеної інформації, а також чи була в цьому редакція газети заінтересована. Тому вимоги позивача щодо відповідальності редакції газети за опубліковану неправдиву інформацію являються лише його амбіціями. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує ступінь вини відповідача [PERSON], а також глибину моральних та душевних страждань позивача і яким чином це відобразилось на його здоров'я, що ніяких негативних наслідків, в зв'язку з опублікуванням неправдивої інформації не наступило і не могло бути наступити. Позивач як працював, так і працює головою районної ради і громадська думка про нього, як керівника району в негативну сторону не змінилась. Також при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовільнити частково в розмірі 300 грн. Понесені позивачем витрати при поданні позовної заяви стягнути на його користь з відповідача відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved