Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1968 грн. 53 коп., та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно кредитного договору № 256 / 703163 від 25. 12. 2006 року, укладеного між АТ „Індустріально-Експортний банк” в особі філії „Сумська дирекція” та [PERSON], останньому був наданий кредит в сумі 2000 грн. з кінцевим строком повернення до 24 грудня 2007 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 19 % річних та комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом в розмірі 1,37 % в місяць від суми кредиту. Погашення кредиту повинно було здійснюватись згідно графіку погашення кредиту, викладеному в додатку № 1 до кредитного договору № 256/703163 від 25. 12. 2006 року. Але відповідач не сплатив в обумовлений договором строк суму кредиту, проценти та комісію визначену договором. Станом на 14. 02. 2008 року, строк прострочення сплати Позичальником кредиту становив 304 дні, загальна сума заборгованості відповідача склала 1968 грн. 53 коп., з яких: сума заборгованості по процентам - 220, 29 грн, сума простроченої заборгованості по комісії - 99, 88 грн., пеня 138, 04 грн. Тому звернулися до суду з даним позовом. Представник позивача Кулик Н. М. В попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважала за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 526 ЦК України „зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону”. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи видно, що сторонами по справі 25.12.2006 року укладено кредитний договір № 256/703163, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн., який надавався йому на споживчі потреби, що стверджується п. 1.1 кредитного договору, з кінцевим строком повернення до 24 грудня 2007 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 19 % річних та комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом в розмірі 1,37 % в місяць від суми кредиту. Погашення кредиту повинно було здійснюватись згідно графіку погашення кредиту, викладеному в додатку № 1 до кредитного договору № 256/703163 від 25. 12. 2006 року.. Згідно п. 5.1 кредитного договору № 256/703163 від 25. 12. 2006 року в разі прострочення Позичальником строку сплати винагороди визначено п. 1.2 кредитного договору, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення платежу. Але відповідач не виконав умови зазначеного кредитного договору. В результаті невиконання ним зобов'язання виникла заборгованість станом на 14. 02. 2008 року, яка склала 1968 грн. 53 коп., з яких: сума заборгованості по процентам - 220, 29 грн., сума простроченої заборгованості по комісії - 99, 88 грн., пеня 138, 04 грн. Суд враховує те, що відповідач визнає вимоги позивача і фактичні обставини ніким не оспорюють ся тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved