Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

У лютому 2008 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на самовільно зведене нерухоме майно: кафе-магазин, що складається з кількох будівель, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS]. У обґрунтування своєї вимоги [PERSON] вказує у заяві, що йому на підставі рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від.24.09.2004 р., належить незакінчене будівництвом приміщення - магазин-кафе (готовністю 95%), розташоване в [ADDRESS]. На цей час будівництво кафе завершено, однак в експлуатацію воно не здано та правовстановлюючих документів на нього нема. На вказаній земельній ділянці без відповідного дозволу та узгодження, самовільно зведений магазин-кафе, що складається з будівель літ «И», «И-1», «И-2» та «И/п». Земельна ділянка належить йому на підставі державного акта на земельну ділянку від 12.12.2006 р. Згідно рішення Сартанської селищної ради від 02.10.1992 р. земельна ділянка по [ADDRESS] була виділена для будівництва жилого будинку. Пізніше на підставі рішення Сартанської селищної ради від 28.08.1998 р. йому додатково була виділена земельна ділянка площею 391 кв.м. Рішенням Сартанської селищної ради від 30.09.1999 р. йому було дозволено будівництво магазина, кафе та більярдної за вказаною адресою. В даний час у позивача виникла необхідність одержати на ці будови право власності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи від нього є заява з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи від нього є заява з проханням розглянути справи у їх відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на самовільно зведені будови. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від.24.09.2004 р., належить незакінчене будівництвом приміщення - магазин-кафе (готовністю 95%), розташоване в [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці самовільно зведений магазин-кафе, що складається з будівель літ «И», «И-1», «И-2» та «И/п». Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акта на земельну ділянку від 12.12.2006 р. Згідно рішення Сартанської селищної ради від 02.10.1992 р. земельна ділянка по [ADDRESS] була виділена для будівництва жилого будинку. Пізніше на підставі рішення Сартанської селищної ради від 28.08.1998 р. позивачу додатково була виділена земельна ділянка площею 391 кв.м. Рішенням Сартанської селищної ради від 30.09.1999 р. [PERSON] було дозволено будівництво магазина, кафе та більярдної за вказаною адресою. Згідно висновку технічного експерта про технічний стан від 22.01.2008 року, самовільно зведений магазин-кафе, що складається з будівель літ «И», «И-1», «И-2» та «И/п» розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS], знаходяться у задовільному технічному стані і можуть експлуатуватись надалі. Згідно ст.376 ч.3 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Вивчивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і за ним слід визнати право власності на самовільно зведений магазин-кафе, що складається з будівель літ «И», «И-1», «И-2» та «И/п», розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] які є закінченими будовами, оскільки судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Outcome: approved