Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свій позов тим що між ним та відповідачем був укладений договір позики коштів у сумі 3770 грн. На підтвердження отримання коштів вона видала йому розписку, в якій зазначила, що зобов'язується повернути борг протягом двох місяців. На даний час відповідач ухиляється від повернення коштів, уникає зустрічей з ним, що свідчить про те що вона не має наміру повертати борг. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі пославшись на обставини, що є підставою позовних вимог та на докази, які їх стверджують, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та надала суду письмове заперечення, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково в сумі 1670 грн, які просить стягнути з неї на користь відповідача, в решті позовних вимог просить відмовити в зв'язку з частковою сплатою суми боргу через третіх осіб дружині позивача. Суд, врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідачем від позивача отримані кошти у сумі 3770 грн. На підтвердження чого відповідач видала власноручну розписку (а.с.6). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином суд вважає доведеним факт укладання сторонами договору позики з дотриманням вимог щодо його форми. Із змісту ч. 3 ст. 10 ЦПК України випливає, що обов'язок доведення обставин, на які особа посилається як на підставу своїх вимог або заперечень покладається на неї. В письмовому запереченні відповідач зазначає, що борг за договором позики був нею частково сплачений. Дану обставину суд вважає недоведеною, оскільки вона повністю заперечується позивачем, а відповідач не надав суду жодного доказу, на підтвердження зазначеної обставини. Із змісту статті 526 ЦК України випливає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1050 та ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із аудиторського висновку (а.с.8-12) вбачається, що розрахунок боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних складає 4672 грн. 92 коп. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати понесені позивачем присуджуються на його користь з відповідача у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved