Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач згідно з постановою Чернівецького районного суду від 20.08.1997 року сплачує аліменти на утримання дитини в частці від заробітку. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи мають мінливий характер, просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 250 грн. на місяць. В судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити повністю. Пояснила, що відповідач довгий час взагалі не платив аліменти, проте потім почав працювати і від нього надходили аліменти. Останні 5 місяців розмір одержуваної від нього допомоги складає біля 20 грн. на місяць. Проте чи працює відповідач вона не знає. Їй також невідомо, чи відбулися за час з моменту присудження аліментів якісь зміни в його сімейному чи матеріальному становищі, яким є стан його здоров'я. Позов подала тому, що в разі присудження їй аліментів не в частці від заробітку, а в твердій грошовій сумі, їй може бути призначена державна допомога. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про дату, час і місце судового засідання в справі, до суду не з'явився, повідомлення про причини неявки в судове засідання чи заяви про його відкладення суду не направив, а тому суд ухвалив розглядати справу на підставі наявній у ній доказів та постановити заочне рішення, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як встановлено судом,[INFO] в сторін народилася дитина - син [PERSON]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з постановою Чернівецького районного суду від 20 серпня 1997 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; всіх видів його заробітку, проте не менше 8,50 грн. до досягнення дитиною повноліття. Частиною другою статті 182 СК України дійсно передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі). Разом з тим, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них (ст. 192 СК України). Позивачкою не доведено й по справі на встановлено будь-яких обставин, які б відповідно до ст. 192 СК України могли бути підставою для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів. Більше того, як пояснила сама позивачка, вона звернулася до суду для того, щоб після переходу на сплату аліментів в твердій грошовій сумі звернутися до Управління праці та соціального захисту населення для оформлення державної допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 192 СК України,

Outcome: dismissed