Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] в позовній заяві до товариства з обмеженою відповідальністю « ЛАН - 2000 « с. Тарасівка , Звенигородського району Черкаської області просив розірвати договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки ,площею 2,22 га , вартістю 41114,36 грн., укладений між ними навесні 2006 р. з мотивів неналежного виконання відповідачем істотних умов договору та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2006-2007 роки в сумі 352.76 грн. В послідуючому позивач зменшив свої позовні вимоги , відмовившись від стягнення заборгованості по орендній платі, а в подальшому змінив свої позовні вимоги і просить визнати вищевказаний договір оренди недійсним на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України .Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем порушені умови договору, передбачені п.п. 15,17 щодо ефективності використання переданої в оренду землі, земля не оброблялася, була забур»янена , погіршився товарний стан землі, орендна плата виплачувалася в натуральній формі по завищеним цінам. Відповідачем також був грубо порушений Закон України « Про оренду землі», а саме ст.ст. 15,17,20,25 цього Закону. Державна реєстрація договору була проведена лише через півтора року з часу його укладання та була здійснена з порушенням порядку , передбаченого Законом та п. п. 4.2, 9 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель , поскільки графа 11 книги реєстрації договорів оренди не містить відомостей про дату укладання договору оренди, відсутній акт приймання-передачі землі в оренду, який є невід»ємною частиною договору, що є підставою для визнання договору оренди недійсним. Це свідчить про те , що дії відповідача не були спрямовані на реальне настання правових наслідків , обумовлених договором. Крім того на момент укладання та підписання позивачем навесні 2006 р. договору оренди він не був наділений відповідною правосуб»єктністю, так як Державний акт про право власності на земельну ділянку був зареєстрований лише наприкінці літа 2007 р. і тільки після цього в нього виникло право на розпорядження земельною ділянкою. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав змінені позивачем вимоги і просить позов задоволити. Представники відповідача ТОВ « ЛАН-2000» с. Тарасівка , Звенигородського району Черкаської області Денисенко С.О., Голій І.В., Паторжанський Ю.Р. просять в задоволенні позову про визнаня договору оренди недійсним відмовити і пояснили , що договір оренди землі з позивачем було укладено та підписано в 2006 р., відповідачем виконувались істотні умови договору. Державний акт на право власності позивача на земельну ділянку , яка є предметом договору оренди був зареєстрований не наприкінці літа 2007 р., як стверджує позивач , а 31.12.2003 р. Державна реєстрація договору відбулася 3.09.2007 р. державним органом реєстрації і до порядку здійснення державної реєстрації договору відповідач відношення не має. Акт приймання передачі земельної ділянки сторонами був складений до державної реєстрації договору , як того вимагав орган реєстрації і він підписаний сторонами договору. Відсутність дати складання акту та дати укладення договору не може бути підставою для визнання договору недійсним. Договір оренди земельної ділянки був спрямований на реальне настання правових наслідків , про що свідчить використання відповідачем орендованої земельної ділянки за призначенням в своїй господарській діяльності та отримання позивачем орендної плати. Невиконання чи неналежне виконання угоди може бути підставою для розірвання договору, але не є підставою для визнання його недійсним. Допитаний в суді свідок [PERSON]- землевпорядник Тарасівської сільради, Звенигородського району, Черкаської області пояснила, що при перевірці нею полів ТОВ « ЛАН-2000» земельна ділянка позивача забур»янена не була. Вислухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов задоволенню не підлягає з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної частки /паю/ від 1.04.2003 р. позивач передав в оренду земельну частку / пай / в розмірі 3,31 га строком на 5 років , тобто до 1.04.2008 р. Навесні 2006 року, як пояснив представник позивача позивач уклав з ТОВ « ЛАН-2000» с. Тарасівка, Звенигородського району,Черкаської області договір оренди земельної ділянки, площею 2,22 га, вартістю, з урахуванням індексації, 41114.36 грн., розташованої в межах Тарасівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області , яка на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку , зареєстрованого в Звенигородському районному відділі земельних ресурсів 31.12.2003 р. належить позивачу. Даний договір було зареєстровано у Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 3.09.2007 р. за № 040776300045. Таким чином встановлено , що на час укладання та реєстрації оскаржуваного договору оренди позивач був власником земельної ділянки, яка була предметом договору і договір пройшов державну реєстрацію. Невід»ємною частиною договору оренди земельної ділянки є акт приймання - передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця, що зазначено в прикінцевих положеннях договору і як пояснили представники відповідача такий акт був підписаний сторонами до державної реєстрації договору, поскільки він входить в пакет документів на підставі яких проводиться реєстрація договору і без його надання реєстрація не відбудеться. Представник позивача не заперечує факту підписання позивачем акту приймання- передачі в оренду земельної ділянки, копія якого надана відповідачем суду, однак поскільки на ньому відсутня дата складання акту та дата договору оренди стверджує, що цей акт стосується договору оренди від 2003 р. і не має відношення до оскаржуваного договору . Однак, як вбачається з копії акту приймання - передачі земельної ділянки [PERSON] передав згідно договору оренди в довгострокове, платне користування відповідачу земельну ділянку , площею 2.22 га , в той час , як договір оренди 2003 р. не був довгостроковим і стосувався не земельної ділянки , а земельного паю , загальною площею 3,31 га. Також судом встановлено , що земельною ділянкою , що була передана йому в оренду відповідач користувався по призначенню і виконував обов»язки по сплаті орендної плати позивачу, чим спростовуються твердження позивача , що договір оренди не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами/ вимог , які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України , а саме коли : зміст правочину суперечить ЦК України , іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа , яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не було вільним та не відповідало його внутрішній волі ; правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач не надав суду доказів порушення сторонами загальних вимог , які є необхідними для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України . Невиконання чи неналежне виконання сторонами договору не є підставою визнання договору недійсним , а може бути лише підставою його розірвання. В ході судового слідства судом перевірялися і доводи позивача , щодо неналежного виконання відповідачем істотних умов договору, що теж не знайшло свого підтвердження. Відсутність на договорі оренди та акту приймання передачі земельної ділянки в оренду від позивача до відповідача дати укладання договору та дати складання договору не може бути підставою для визнання договору недійсним. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для визнання недійсним договору оренди , що оспорюється позивачем немає. На підставі ст.ст. 203,204,210, 215 ЦК України , ст.ст. 15,17,18,20 Закону України « Про оренду землі» та

Outcome: dismissed