Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] в с. Лелеки Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], яка згідно заповіту, посвідченого 22 серпня 2002 року Леляцькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області, за реєстром № 54 земельну частку (пай) в розмірі 2,58 га згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 12.04.2001 року, заповідала позивачу. Спадщину після смерті [PERSON]. позивач прийняв, так як на день її смерті проживав та був зареєстрований разом з нею в одному будинку, що підтверджується довідкою Леляцької сільради від 26.02.2007 р. № 276. Жмеринською районною державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки в заповіті [PERSON]. записано, що вона заповідає земельну частку (пай) в розмірі 2,58 га згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 12.04.2001 року, а у позивача замість сертифіката є державний акт на право приватної власності на цю землю на її ім”я. Жмеринський районний відділ земельних ресурсів листом повідомив позивачу, що взамін сертифікату серії [NUMBER], виданого Жмеринською РДА 12.04.2001 р. на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах, згідно розпорядження РДА № 216 від 04.07.2002 р. [PERSON]. видано державний акт на право приватної власності на землю площею 2,20 га на території Леляцької сільради, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 652 від 18.07.2002 року. Позивач вважає, що при складанні заповіту [PERSON]. виразила свою волю про розпорядження після її смерті належним їй сертифікатом на право на земельну частку (пай), вважаючи, що заповідала позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку. Без тлумачення змісту заповіту позивач не має можливості оформити спадщини після смерті [PERSON]. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Позивач просив ухвалити рішення про тлумачення змісту заповіту після померлої 0[INFO] [PERSON], посвідченого 22 серпня 2002 року Леляцькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області, за реєстром № 54, вказавши, що [PERSON]. земельну ділянку площею 2,20 га, розташовану на території Леляцької сільської ради, що належала [PERSON]. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 056330, виданого 18.07.2002 року Жмеринською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Жмеринської РДА № 216 від 04.07.2002 року, заповідала [PERSON]. В попередньому судовому засіданні позивач уточнив заявлені вимоги. Просив винести рішення про тлумачення змісту правочину, яким визначити, що [PERSON], яка померла [INFO], при житті заповідала згідно заповіту, посвідченого секретарем Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області 22 серпня 2002 року за реєстром №54 [PERSON] не тільки право на земельну частку (пай), яке вона мала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 12.04.2001 року, а й земельну ділянку в натурі, площею 2,20 га, розташовану на території Леляцької сільської ради, яка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 18.07.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №652, належала [PERSON]., померлій [INFO]. Пояснив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]., по заповіту щодо права на земельну частку (пай). Волевиявлення його бабки відповідало її внутрішній волі, було направлено на реальне настання правових наслідків. Представник Леляцької сільської ради Жмеринського району вінницької області - сільський голова Бесараба А.В. позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний представником відповідача, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Жмеринською районною державною адміністрацією 12.04.2001 року, [PERSON]., яка померла [INFO], 18.07.2002 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №056330 на земельну ділянку, площею 2,20 га, розташовану на території Леляцької сільської ради (а.с. 9, 10). Заповідаючи позивачу право на земельну частку (пай) [PERSON]. мала на увазі фактично земельну ділянку в натурі, яка на момент складання заповіту перебувала у її власності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved