Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-03 00:00:00

Позивачка по справі звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, де вказала, що 25.05.2001 року між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивачка придбала будинок [ADDRESS]. Сторони за укладеним договором свої обов'язки виконали у повному обсягу. Договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки укладався на біржі. При зверненні до КП “Криворізьке БТІ” з метою зареєструвати договір, позивачці було відмовлено, оскільки договір не відповідав вимогам чинного законодавства. Позивач просив постановити рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсягу, шляхом визнання договору дійсним та визнання за нею право власності на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності від 16.10.2007 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від відповідачки не надходило повідомлення про причини неявки чи заяви про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи: Придніпровська товарна біржа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 п. 4 Перехідних положень ЦК України передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Судом встановлено, що 21.05.2001 року на Придніпровській товарній біржі між [PERSON] - відповідачкою по справі та [PERSON]- позивачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідачка продала, а позивачка придбала будинок за 2000 гривень в с. Павлівка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 5). Договір не був нотаріально оформлений, оскільки він був укладений на біржі і відповідно до ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” від 10.12.1991 року не підлягав нотаріальному посвідченню. Згідно рішення Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 08.04.2003 року вулиці в с. Павлівка, на якій розташований будинок, який придбала позивачка присвоїли назву “Весела” (а.с. 10), а будинку позивачки присвоїли поштовий номер 20 (а.с. 11). При зверненні до КП “Криворізьке БТІ” для реєстрації права власності на вказаний будинок позивачці було відмовлено, оскільки договір не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні представник позивачки вказав що позивачка правомірно придбала будинок у відповідачки, сплатив за нього гроші, користувалася ним. На даний момент позивачка бажає зареєструвати договір, проте, оскільки відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, вона не може реалізувати своє право власності на будинок. Згідно ст. 638 ЦК України договір визнається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору. Договором купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку № 20 від 21.05.2001 року, який був укладений між позивачем по справі та відповідачкою підтверджено, що між сторонами досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Як свідчить ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна та ін. укладається в письмовій формі і підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки даний договір був укладений між[PERSON] - позивачкою по справі та відповідачем по справі, волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі, сторони досягли згоди по усіх істотних умовах договорів: позивач виплатив відповідачу оговорену суму коштів, а відповідач у свою чергу передав у власність позивачу квартиру, проте ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, суд вважає за потрібне визнати договір купівлі-продажу таким, який було укладено і який потрібно вважати дійсним. Визнаючи договір купівлі-продажу дійсним, суд вважає за доцільним також визнати за позивачкою право власності на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного ст. ст. 203, 220, 638, 655, 657 ЦК України та

Outcome: approved