Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивачі [PERSON]. та[PERSON]. звернулися 03 січня 2008 року до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 4 квітня 1998 року на Одеській Регіональній Товарній Біржі був укладений договір купівлі-продажу [NUMBER] нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], умови договору сторонами були виконані у повному обсязі, однак у даному договорі не були визначені частки співвласників та він не був посвідчений нотаріально. Тому позивачі просять визнати договір купівлі-продажу дійсним, визначивши рівними їх частки у зазначеній квартирі. Крім того, оскільки [INFO] [PERSON] померла, позивачка [PERSON]. просить також визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом, оскільки на час відкриття спадщини вони проживали сумісно, були співвласниками цього майна, однак через державну нотаріальну контору отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може із зазначених вище причин. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач[PERSON]. у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, згідно якої він позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути цивільну справу за його відсутності. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомдені належним чином, до суду надіслали заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглянути дану цивільну справу за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши та дослідивши надані докази, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що 4 квітня 1998 року на Одеській Регіональній Товарній Біржі був укладений договір купівлі-продажу [NUMBER] нерухомого майна, згідно якого [PERSON] (діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності) - продав, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] - купили квартиру за адресою: [ADDRESS], що не суперечило на той період чинному законодавству. Частки у спільній сумісній власності зазначені не були. Згідно п.6 Договору купівлі-продажу [NUMBER] квартира була придбана за 15100 (п'ятнадцять тисяч сто) гривень, гроші були отримані відповідачем до підписання договору у повному обсязі, при укладенні договору були досягнуті домовленості щодо усіх істотних умов договору. Право власності на вище зазначену квартиру було зареєстровано 18 травня 1998 року в ОМБТІ та РОН[NUMBER], стор. 184, кн. 7 доп. к. за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без зазначення часток співвласників. Таким чином всі умови договору сторонами були виконані. Згідно ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення даного договору, суд може визнати угоду дійсною за умови виконання стороною умов договору та ухилення іншою стороною нотаріального посвідчення. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис за [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що їй належало на праві власності, а саме на частку у квартирі [ADDRESS] Частки у спільній сумісній власності не виділялися, але, згідно ст.370 ЦК України, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, тобто кожному належало по 1/3 частки квартири. Таким чином, після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на 1/3 частки зазначеної квартири. Спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалось. Відповідач по справі [PERSON] приходиться сином спадкодавиці та спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину не приймав, до держнотконтори із заявою не звертався. Позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] та онукою спадкодавиці, вона фактично прийняла спадщину, проживаючи разом зі спадкодавицею на протязі останніх десяти років у зазначеній квартирі, володіючи, користуючись та розпоряджаючись усім майном, що належало на праві власності спадкодавиці. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири і даних про частку, яка належала спадкодавиці, їй було рекомендовано звернутися до суду. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено, до держнотконтори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ст.1264 ЦК України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцями четвертої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів правомірні, регулюються нормами ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.370, 1264, 1268, 1270 ЦК України і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.370, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 64, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, -

Outcome: approved