Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

25 лютого 2008 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про поділя спільного майна подружжя, в заяві послався на таке. З 27 листопада 1984 року по 30 листопада 1999 рік сторони перебували у шлюбі. Під час сумісного проживання за спільні кошти придбали слідуюче майно: меблеву стінку вартістю 800 грн.; м»який куток вартістю 1700 грн.; автомобіль ВАЗ-21011 вартістю 7570 грн.; а всього на загальну суму 10 070 грн. Крім цього, відповідачці на праві власності належав житловий будинок № 31 по вул.. Піонерській в м.Снігурівка . Під час спільного проживання за сумісні кошти подружжя перебудувало вказаний будинок , добудували та налагодили всі господарські споруди у зв»язку з чим вказане дмоволодіння збільшилося у своїй вартості і на його думку йому належить в ньому 1\2 частка. Враховуючи, що розділити будинок неможливо просив суд стягнути грошову компенсацію з відповідачки на його користь за 1\2 частку спірного житлового будинку. Позивач просив суд розділити майно, яке подружжя нажило під час сумісного проживання, виділити йому меблеву стінку вартістю 800 грн., м»який куток вартістю 1700 грн., визнати за ним право власності на 1\2 частину житлового будинку, стягнувши з позивачки на його користь грошову компенсацію, а відповідачці залишити повністю домоволодіння та виручені кошти за продаж їхнього сумісного автомобіля ВАЗ-21011. У судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд поділити між подружжям меблеву стінку, м»який куток та визнати за ним право власності на 1\2 частину спірного домоволодіння. Відповідачка позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що дійсно під час сумісного проживання вони придбали у 1990 році набор меблів для відпочинку «Баллада» вартість якої на теперішній час 200 грн. та набор меблів «Пролісок» вартістю 200 грн. Вона згодна на поділ вказаного майна . Що стосується спірного житлового будинку, позовні вимоги позивача вона не визнає. Вказане домоволодіння належало їй на праві власності ще до того, як вона зареєструвала шлюб з позивачем. До реєстрації шлюбу вона отримала дозвіл на будівництво нового будинку і заваливши старий на цьому ж місці збудувала новий житловий будинок. Будівельні матеріали та витрати на будівництво повністю внесла вона. Домоволодіння було збудоване до того, як вона зареєструвала шлюб з позивачем. Останній будь-які витрати на будівництво спірного домоволодіння не ніс, а тому просила у задоволенні позова відповідачеві відмовити. Дослідив докази суд прийшов до наступного. Сторони з 27 листопада 1984 року по 30 листопада 1999 року перебували у юридичному шлюбі, що стверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с.14), паспортом позивача та відповідачки (а.с. 6,15). Під час сумісного проживання сторони придбали набор меблів для відпочинку «Баллада» вартістю 200 грн. та набор меблів «Пролісок» вартістю 200 грн. Ціна вказаного майна встановлена за згодою сторін під час судового розгляду справи. Відповідачка є власником житлового будинку[ADDRESS], що підтверджується рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 1983 року (а.с. 18). 10 квітня 1984 року відповідачка отримала дозвіл на будівництво жилого домоволодіння і в термін до листопада 1984 року розібрала старий житловий будинок[ADDRESS] та на його місці збудувала новий житловий будинок , що підтверджується рішенням № 192 (а.с. 23) Снігурівської міської ради , дозвілом № 1 на виконання будівельних робіт (а.с. 25), будівельним паспортом (а.с. 27-28), договорами підряду (а.с. 29-30), актами прийому виконаних робіт (а.с. 31-33), технічним паспортом (а.с. 34-37), поясненнями свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] В той же час позивач, будь-яких доказів про те, що майно , а саме домоволодіння за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок його трудових або грошових затрат не надав. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановленних ст. 61 цього Кодексу. Таким чином , судом встановлено, що після розірвання шлюбу 30 листопада 1999 року між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Кодексом про шлюб та сім»ю України від 20 червня 1969 року, а не нормами Сімейного Кодексу України у зв»язку зтим, що правовідносини про поділ майна подружжя виникли до вступу в законну силу Сімейного Кодексу України. Суд вважає, що заява позивача підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст. 22, 24, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім»ю України. Суд виділяє в особисту власність позивача набор меблів для відпочинку «Баллада» вартістю 200 грн., а позивачці набор меблів «Пролісок» вартістю 200 грн. У задоволенні позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на 1\2 частину житлового будинку[ADDRESS] суд відмовляє за безпідставністю їх заявлення та відсутності доказів в їх підтвердження на підставі ст. 25 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ст. ст. 57, 60 ЦПК України. Посилання позивача на ту обставину, що він мешкав у спірному житловому будинку з 1982 року спростовується ксерокопією його паспорта (а.с. 7), з якого вбачається, що він прописаний в будинку позивачки з 19.05.1988 року. Свідки позивача [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. пояснили суду, що бачили позивача в домоволодінні відповідачки коли там проводилися деякі види будівельних робіт, в яких вони приймали участь. Але їм невідомо хто і в якій кількості вніс витрати по будівництву спірного житлового будинку.

Outcome: dismissed