Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 22.09.1984 року по 06.04.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Неповнолітня донька [PERSON] проживає з матір"ю і знаходиться на її утриманні /а.с.6-7, 9, 13/. В жовтні 2007 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, який підтримали у судовому засіданні вона та її представник адвокат [PERSON], про визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке придбали 17.08.1988 року в період сумісного життя на сімейні кошти /а.с.5/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка /а.с.35/. Не повідомив суд про причину неявки, не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів, постановляє заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. 2 В судовому засіданні 06.12.2007 року [PERSON] позов визнав частково, не заперечував, щоб за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння. Суду пояснив, що домоволодіння купили за 11000 руб., з яких 8000 руб. дали його батьки, 2000 руб. дали її батьки, 1000 руб. були їх весільні гроші. Його батьки ніяким чином нотаріально не посвідчували передачу грошей, говорили, що в разі розірвання шлюбу, щоб гроші їм були повернуті, але після розірвання шлюбу позов до суду про стягнення грошей не пред'являли /а.с.39-40/. Вислухавши позивача [PERSON], її представника адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з пояснень [PERSON]., в період спільного життя з [PERSON] на сімейні кошти вони придбали домоволодіння [ADDRESS], про що укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою 17.08.1988 року, р.№1-6394 Правовстановлюючий документ оформлено на відповідача. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 274 кв.м і складається з житлового будинку літ."А" площею 18,9 кв.м, сіней „А", „а-1", ґанку до „а", козирка до „а", підвалу „Е", воріт №3, хвіртки №4, басейну „Ж", водопроводу „Д", замощення 1, паркану №2. Також на земельній ділянці знаходяться самочинно збудовані сараї „К", „И", вбиральня „З". Не заперечує, що дійсно при придбанні домоволодіння грошима їм допомогли його і її батьки, просто дали гроші для їхньої сім"ї. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 17.08.1988 року, довідкою Бердянського комунального підприємства від 23.05.2006 року №140, технічним паспортом станом на 22.03.2007 року /а.с.8, 10-12, 15-20/. Згідно ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю України, який діяв на той час, згідно ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, який діє в теперішній час, майно, набуте подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 17.08.1988 року. Відповідно ст.204 ЦК України /в редакції 2003 року/ договір купівлі-продажу є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним. В зв'язку з чим суд вважає встановленим, що домоволодіння являється спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], тому є 3 підстави визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння.

Outcome: approved