Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

В Ленінський районний суд м. Вінниці звернулась [PERSON] з позовом до Вінницької міської ради ради про визнання права власності на перебудовані приміщення. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Нею здійснена прибудова до квартири та проведено перепланування в самій квартирі, на що є згода сусідів по будинку. Крім того, позивачем отримано технічне заключення та висновок місцевого органу пожежного нагляду, згідно яких виконані переобладнання не впливають на несучу здатність конструкцій, а виконана прибудова позитивно вплинула на конструкцію будинку і вважається можливим для виконання за житловим призначенням. В зв'язку з тим, що право позивача не визнається відповідчем, позивач просить визнати за нею право власності на переобладнані та прибудовані приміщення з посиланням на ст.ст. 331, 338, 376, 392 ЦК України. Враховуючи те, що рішення по справі стосується інтересів не тільки Вінницької міської ради а і Виконавчого комітету Вінницької міської ради, останній був притягнутий до участі у справі в якості співвідповідача. В судовому засіданні позивач та її адвокат підтримали вимоги позову просили його задовольнити, надавши пояснення аналогічні з викладеними в ньому. Крім того надали рішення суду від 30.05.2007 року за яким відповідачу було відмовлено в позові до [PERSON] про знесення прибудови, а також задоволено зустрічний позов її сусіда [PERSON] та визнано право власності на прибудовані ним приміщення. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, вказавши на відсутність дозволу на прибудову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2006 року та реєстраційного посвідчення від 07.06.2006 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. З копій технічних документів з інвентаризаційної справи на дану квартиру, зокрема план поверху, експлікація приміщень, вбачається, що станом на 20.09.2007 року квартира [ADDRESS] переобладнана та складється з наступних приміщень: 1-коридор площею 7,1 кв.м., 2-кімната площею 27,7 кв.м., 3-кімната площею 10,2 кв.м., 4-кімната площею 17,7 кв.м., 5-кімната площею 16,8 кв.м., 6-кухня площею 12,6 кв.м., 7-котельня площею 2,6 кв.м., 8-санвузол площею 8,4 кв.м., балкон площею 1,9 кв.м., загальною площею 105 кв.м. Відповідно до технічного звіту про стан будівельних конструкцій по квартирі [ADDRESS], виконаного ТОВ «Подільський проектний інститут», якість виконаних будівельних робіт, використані матеріали та конструкції знаходяться у задовільному стані. Виконаний перевірочний розрахунок конструкцій, що несуть навантаження показав, що їх міцність забезпечена для сприйняття нормативних навантажень. Згідно висновку підпорядкованої державної пожежної частини № 1 ГУ з питань надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області № 448 від 21.09.2007 року, за результатими обстеження встановлено, що запропоновний варіант прибудови до квартири за адресою [ADDRESS] вважається можливим для використання за призначенням. Вінницька міська санітарно-епідеміологічна станція у висновку № 9086 від 28.09.2007 року також встановила відповідність самовільного переобладнання житлової квартири [ADDRESS] та можливість використання за призначенням (прибудова). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.05.2007 року, яке набуло законної сили, відмовлено Вінницькій міській раді в позові до [PERSON] та [PERSON] про знесення самовільно збудованої будівлі, а також задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано за ним право власності на прибудову та самочинно перебудовані приміщення. Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] за яким визнано право власності на добудову проживає на першому поверсі в будинку [ADDRESS], а [PERSON] над ним на другому поверсі і власну добудову здійснила вже на існуючу добудову здійснену [PERSON], законність якої визнана рішенням суду, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню при вирішенні даної справи. Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво… Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені обставини по справі, суд прийшов до висновку, що здійснена позивачкою реконструкція квартири, яка належить їй на праві власності, в тому числі шляхом добудови, відповідає встановленим будівельним, технічним, санітарним та пожежним нормам, не порушує права інших громадян, про що свідчить згода на прибудову підписана іншими сусідами по будинку, а тому є правомірною, що дає підстави визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру. На підставі викладеного, ст.ст. 331, 383, 392, 392 ЦК України та

Outcome: approved