Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

В листопаді 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов”язати [PERSON] попросити вибачення в присутності колективу за приниження її, позивачки, як керівника підприємства та стягнути з відповідачки у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона виконує обов”язки голови правління Ядутинського сільського споживчого товариства. 05 листопада 2007 року вона зателефонувала чоловіку відповідачки з приводу сплати заборгованості за електроенергію. До закінчення вказаної розмови вона почула непристойні слова, які на її адресу висловила відповідачка. Телефон -факс був включений на гучний зв”язок, а тому суть висловлювань [PERSON] почули працівники товариства [PERSON] та [PERSON] 08 листопада 2007 року відповідачка перебувала в Ядутинському сільському споживчому товаристві та у них відбулася розмова з приводу виниклої конфліктної ситуації. [PERSON] відмовилась попросити вибачення та знову непристойно висловилась на її, позивачки, адресу. Дана розмова відбувалася в присутності співробітників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2007 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вона неодноразово критикувала методи та способи керівництва позивачки споживчим товариством, що стало причиною неприязних відносин між нею та [PERSON].В. 05 листопада вона особисто [PERSON] по мобільному телефону зазначила, що остання не вміє керувати товариством. Те, що суть даної розмови почули співробітники товариства через ввімкнений гучномовець не є поширенням негативної інформації. Свою думку щодо позивачки, як керівника товариства, вона висловила і в усній розмові , яка відбулася в приміщенні Ядутиського ССТ 08 листопада 2007 року. ЇЇ критика методів керівництва стосувалася лише позивачки. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] виконує обов”язки голови правління Ядутинського сільського споживчого товариства. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка своїми діями принизила ділову репутацію позивачки. Проте з такими висновками суду не погоджується апеляційний суд виходячи з наступного. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своє ділової репутації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. За змістом ст. 47-1 Закону України „ Про інформацію” ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживань гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як вбачається з матеріалів справи 05.11.07 року під час телефонної розмови [PERSON] висловила позивачці свою думку з приводу методів керівництва останньої споживчим товариством. 08.11.07 року в приміщенні Ядутинського сільського споживчого товариства між сторонами відбулася розмова з даного питання в присутності працівників товариства. [PERSON] в ході розгляду справи не надано належних доказів щодо конкретного змісту висловлювань відповідачки та про те , що вказані висловлювання [PERSON] за своїм змістом принизили її, позивачки, ділову репутацію. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 28.09.90 року „ Про застосування судами законодавства , що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян і організацій” під поширенням відомостей, слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Проте повідомлення таких відомостей лише особі, якої вони стосуються, не може визнаватися їх поширенням. Тобто, висловлювання [PERSON] своєї думки позивачці 05.11.07 року не є поширенням негативної інформації. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції стосовно того, що [PERSON] своїми діями принизила ділову репутацію [PERSON], оскільки критичні висловлювання відповідачки з приводу позивачки, як керівника товариства, є оціночними судженнями і не підлягають спростуванню та доведенню. Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до постановлення незаконного рішення, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed