Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до в/ч А 2574, в якому просила скасувати наказ командира військової частини про звільнення її з посади завідуючої сховищем четвертого відділу забезпечення у зв'язку з невідповідністю займаній посаді, стягнувши на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона працювала у відповідача на посаді завідуючої сховищем, та була звільнена згідно наказу №249 від 29.12.2007 року за п.2 ст.40 КЗпП України по невідповідності займаній посаді. Наказ вважає незаконним так як її посада не вимагає наявність спеціальної освіти, а атестаційна комісії рівень її професійної здатності не перевіряла. Вона відмовилася виконати наказ про прийняття на зберігання складну інженерну техніку, чого вимагав командир в/ч так як відсутні сховища для її зберігання. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, уточнивши свої вимоги та просила стягнути за час вимушеного прогулу на її користь 1836 гривень, пояснивши, що була прийнята на посаду завідуючої сховищем четвертого відділу зберігання у військову частину А 2574. У жовтні 2007 року був прийнятий наказ командира військової частини про передачу їй на зберігання складної інженерної техніки на відкритому майданчику. Даний наказ вона виконала частково, оскільки до її посадових обов'язків не входить приймання на зберігання техніки на відкритих майданчиках. Крім того, складну інженерну техніку вона відмовилася приймати на зберігання , так як не має відповідної освіти у даному напрямку та навиків роботи з інженерною технікою. Свою відмову та причини вона відобразила в заяві, де зазначила, що за наказом командира вона дасть згоду на прийняття техніки. Відкритий майданчик де зберігається техніка огорожений сіткою, але на ньому зберігається техніка всієї військової частини і доступ до нього мають всі завідуючі складами. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що [PERSON] працювала на посаді завідуючої четвертого складу зберігання з 25.07.2005 року. Наказом командира в/ч остання була звільнена з посади, у зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді, або виконуваній роботі. Посилання відповідачки на відсутність освіти є неправомірним, оскільки штатним розписом наявність спеціальної освіти для зав. складом не передбачена. Відмова від прийняття на зберігання техніки на відкритих майданчиках є одним із способів зберігання майна. Згідно положення про зберігання автомобільної техніки передбачено зберігання майна на відкритих майданчиках, а під складом слід розуміти всі типи сховищ, навіси, відкриті майданчики. Тому [PERSON] неправомірно відмовилась від виконання своїх посадових обов'язків по прийманню техніки. Третя особа на стороні відповідача, командир військової частини позов не визнав та пояснив, що [PERSON] відмовилась виконати його наказ по прийманню у своє розпорядження майна з посиланням на відсутність освіти та навиків роботи. Тому її було наказом звільнено з посиланням на причини, які вона сама зазначила в заяві. Наказ про звільнення він видав після того, як [PERSON] передала все майно, що знаходилось у її розпорядження іншій особі. Допитаний в судовому засіданні голова профспілкової організації [PERSON] пояснив суду, що 10 жовтня 2007 року було проведено засідання профспілки на якому пропонувалось перевести [PERSON] на іншу посаду, 12 жовтня 2007 року профспілковий комітет дав згоду на звільнення [PERSON], так як у зв'язку із скороченням чисельності штату військової частини, вакантні місця були відсутні. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, третьої особи, свідка дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до слідуючих висновків. Наказом № 135 від 25.07.2005 року [PERSON] була прийнята на роботу на посаду завідуючої сховищем четвертого відділу зберігання військової частини А 2574. Наказом № 249 від 29.12.2007 року вона була звільнена з роботи по ст.. 40 п.2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді. Як встановлено в судовому засіданні позивачка, працюючи завідуючою сховищем четвертого відділу відмовилась від прийняття інженерної техніки та майна, що перебуває на відкритих майданчиках військової частини у зв'язку з відсутністю освіти та навиків роботи із складною інженерною технікою. Представник відповідача та третя особа - командир військової частини, в судовому засіданні пояснили, що посада завідуючої сховищем не потребує спеціальної освіти, ця обставина була врахована при прийнятті позивачки на роботу. [PERSON] більше двох років бездоганно виконувала свої службові осов'яки, які передбачені інструкцією завідуючого сховищем, і претензій щодо неналежного виконання обов'язків не мала, від неї не вимагалась спеціальна освіта. Фактичними данними, що підтверджують недостатність кваліфікації працівника і наявність підстав для його звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України може бути рішення атестаційної комісії. Однак проведення атестацій завідуючим складами не передбачено ні нормативною базою ні штатним розписом. Протокол засідання тарифно-кваліфікайної комісії, який наданий відповідачем як доказ невідповідності працівника займаній посаді (а.с.20), не може бути розцінений судом, як факт перевірки кваліфікації професійного рівня [PERSON], так як на засіданні не вирішувалось питання недостатньої кваліфікації позивачки, а вирішувалось організаційні питання про прийняття техніки до необхідної 100% наповненості сховищ. Відмова позивачки виконати наказ лише з посиланням на відсутність освіти, не може бути підставою для звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з невідповідністю, бо наявність освіти для посади зав. сховищем не передбачена. Тому в даному випадку відмова від прийняття техніки могла бути розцінена як невиконання службових обов'язків, за що КЗпП України передбачені заходи дисциплінарного стягнення, які передують звільненню за п.3 ст.40 КЗпП. Однак профспілкова організація та керівництво військової частини розцінили дії позивачки як невідповідність займаній посаді. В судовому засіданні також було встановлено, що позивачка відмовилась приймати техніку з підстав її зберігання на відкритому майданчику, до якого мали доступ інші посадові особи військової частини, встановлена також та обставина, що позивачка мала намір прийняти техніку, коли б командування в/ч зобов'язало її наказом зробити це, підтвердженням чого є заява [PERSON] (а.с. 35). Однак командування військової частини, проігнорувало заяву позивачки і замість наказу про зобов'язання прийняти складну інженерну техніку на відкритий майданчик, винесло наказ про звільнення [PERSON], у зв'язку з невідповідністю займаній посаді. Дії [PERSON] що-до невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків не є предметом розгляду даної справи, оскільки позивачка була звільнена у зв'язку з невідповідністю займаній посаді, жодна із сторін не вимагала змінити формулювання причини звільнення, тому давати оцінку про правомірність чи неправомірність виконання службових обов'язків суд не може, так як це буде виходити за межі позовних вимог. Згідно ст.. 43 КЗпП України ч.8 власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. В судовому засіданні встановлено, що Протоколом від 12.10.2007 року за №59 профспілкова організація дала згоду на звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України, наказ про звільнення було прийнято лише 29.12.2007 року, тобто більше ніж через два місяці. Посилання представника відповідача на пропуск зазначеного строку з причин зайнятості адміністрації скороченням чисельності штату та перебування позивачки на лікарняному, не заслуговують на увагу бо спростовуються матеріалами справи. Згідно довідки (а.с. 29) [PERSON] перебувала на лікарняному у листопаді 2007 року 8 робочих днів у грудні 2007 року лікарняних вона не мала. Таким чином адміністрація мала можливість прийняти рішення на підставі засідання профспілкової організації не порушуючи передбачений законом термін, однак цього зроблено не було. Дане порушення трудового законодавства є суттєвим і враховується судом при прийнятті рішення про правомірність і законність наказу про звільнення [PERSON] Враховуючи вищевикладене суд вважає [PERSON] має бути поновлена на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до вимог ст..235 КЗпП України стягнення середнього заробітку на користь позивача підлягає з відповідача. Середній заробіток [PERSON] становить 1146,40. А так як вона не працювала з 29.12.2007 року по день розгляду справи, то виплаті підлягає 1 739,15 гривень ( повний місяць січень - тобто 1146,40 та п'ятнадцять днів лютого 1146,4 : 29 днів у лютому х 15 днів вимушеного прогулу за лютий = 592,75гривень. 1146,4+592,75=1739,15) Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на посадову особу винну в незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству . Тому сума 1739,15 гривнів підлягає стягненню з командира в/ч [PERSON]

Outcome: approved