Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач і його представник [PERSON]. просять суд стягнути з Державного підприємства завода “Електроважмаш” на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 92 000 грн. шляхом одноразового платежу. Свої вимоги обґрунтовують тим, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, він тривалий час лікувався, зазнав фізичного болю та страждань. Посилається на те, що внаслідок нещасного випадку він став інвалідом на все життя, має фізичні та душевні страждання. Представник відповідача - Державного підприємства завод “Електроважмаш” Ільяшенко В.В. позов визнав частково. Не заперечував факту спричинення позивачеві моральної шкоди неналежним створенням роботодавцем умов праці, але вважає суму в 92 000 грн. завищеною. Визнає розмір моральної шкоди 12843 грн., витрати на лікування в сумі 7450 грн., витрати на санаторно-курортне лікування в сумі 2800 грн. Пояснив, що спочатку завод визнавав суму моральної шкоди в 15 000 - 18 000 грн., але складним був механізм списання коштів з рахунку в такому розмірі, а тому добровільно моральну шкоду позивачеві не було відшкодовано. Представник відповідача - Державного підприємства завод “Електроважмаш” Скоц А.С. проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач є сам винним в нещасному випадку, а тому моральна шкоду йому відшкодовуватись не повинна. Судом установлено, що [PERSON]знаходився з відповідачем в трудових відносинах і 19.03.2007 року на початку зміни отримав завдання від майстра дільниці №1 [PERSON]. на зачищення зварювальних швів корпусу теплообмінника для генератора типу ТГВ-250-2ПЗТ. Після отримання завдання [PERSON]. взяв пневматичну шліфувальну машинку типа ИП 2014Б, на який вже був встановлений відрізний круг розміром 280х4х32мм, отриманим в кладовій підприємтсва, і почав виконувати роботу по зачищенню корпусу теплообмінника. Зачистивши одну сторону деталі, він повернув її і почав зачищати іншу сторону. В момент зачищення відрізний круг розірвався, в результаті чого [PERSON]. отримав травму обличчя та правого ока. Актом від 22 березня 2007 року (спеціального) розслідування нещасного випадку, який стався 19 березня 2007 року в 9 год. встановлено, що даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, на підставі чого був складений акт №5 від 22 березня 2007 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Було встановлено осіб, які порушили законодавчі акти з охорони праці - [PERSON]. та [PERSON]. (а.с.9-12, 20-23). За фактом порушення законодавчих актів з охорони праці прокуратурою Орджонікідзевського району м. Харкова була порушена кримінальна справа №26070042 за ст. 271 ч.2 КК України, в ході розслідування якої постановою слідчого від 22 серпня 2007 року [PERSON]. було визнано потерпілим (а.с.18-19). Спричинення шкоди здоров'ю позивача було завдане протиправними діями посадових осіб підприємства, на якому він працював, що було доведено судом, який визнав їх винними у скоєнні відносно позивача злочину та підтверджено постановами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.10.2007 року, внаслідок вчинення якого [PERSON]. були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження (а.с.6-8). Висновками судово-технічної експертизи (а.с.170-179 кримінальної справи), яка була проведена по вказаній вище кримінальній справі було встановлено, що причиною нещасного випадку, який стався з позивачем, було використання [PERSON]. при роботі з шліфувальною машинкою відрізного кругу діаметром 280 мм, замість кругу діаметром 150 мм. Крім того, кваліфікація [PERSON]. не відповідала тій роботі, яку він виконував. Шліфувальна машинка, якою користувався [PERSON]., була зібрана не правильно, що не забезпечувало її безпечну експлуатацію. Порушення, що призвели до нещасного випадку, були допущені майстром [PERSON]. та начальником цеху [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідачем було порушено право позивача на безпечні умови праці, внаслідок не забезпечення яких позивач і отримав вказані вище тяжкі тілесні ушкодження, став інвалідом безстроково, втратив можливість бачити одним оком. Не забезпечення належних умов праці позивача і призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Це виразилось в тому, що позивач залишився інвалідом на все життя, відчував и дотепер відчуває страждання: сильний біль, депресивно-стресовий стан. Порушення нормальних життєвих зв'язків виявилося в тому, що [PERSON]. втратив роботу, порушилися нормальні зв'язки з рідними та оточуючими його людьми. [PERSON]. зазнав душевних страждань, котрі настали у зв'язку зі спричиненням каліцтва, понівеченням його обличчя, пов'язаного із втратою ока. Представники відповідача на доказали суду про те, що отримавши вказані ушкодження [PERSON]. не зазнав моральної шкоди. Посилання представника відповідача Скоц А.С. на те, що [PERSON]. сам є винним в нещасному випадку, не заслуговують на увагу. Як видно із матеріалів вказаної кримінальної справи, вказані відрізні круги діаметром 280 мм з дозволу посадових осіб підприємства використовувались при роботі у відповідача, начальник цеху [PERSON]. давав вказівку на встановлення таких кругів на машинку і допустив до роботи [PERSON]., який не мав відповідної кваліфікації. При визначенні розміру моральної шкоди суд керується принципами законності та справедливості, виходячи з того, що життя, здоров'я людини є найвищою соціальною цінністю держави, суспільства, сім'ї. Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 року №1105, у ч. 3 ст. 34 встановлював, що сума моральної шкоди від злочину, пов'язаного з порушенням норм з охорони праці, визначається у розмірі 200 мінімальних заробітних плат на день виплати. Зважаючи на викладене, факт спричинення [PERSON]. тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою суттєву втрату його працездатності, суд вважає, що стягненню підлягає моральна шкода в сумі максимально визначеної законодавством суми відшкодування, яка діяла відповідно до вказаного закону. Тобто суд застосовує аналогію закону, що діяв приблизно в той час, стосовно розміру шкоди, яка підлягає стягненню. Дію зазначеної норми, яка у вказаному законі покладала обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на органи соціального захисту, було змінено. На сьогодні, цей обов'язок законом покладений на підприємство, посадові особи якого винні у вчиненні злочину. Тобто законодавець вважає, що відповідальність за порушення норм трудового законодавства, у частині завданої моральної шкоди, має нести саме підприємство, посадові особи якого винні у тому, що не забезпечили належних умов праці їх працівника, що призвело до втрати його працездатності та каліцтва. Про це зазначає й Пленум ВСУ в Постанові № 4 від 31.03.1995 р. “Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди”, де в п. 13 вказано, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП, за наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника підприємства, незалежно від форми власності. Разом з тим, законодавець у вказаному вище законі про загальнообов'язкове державне соціальне страхування вказав відповідні орієнтири, якими має керуватися правозастосовна практика щодо розмірів моральної шкоди. Виходячи з викладеного, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 92 000 гривень, що становить 200 мінімальних зарплат, що діяли на час звернення до суду. Задовольняючи позовні вимоги і не приймаючи до уваги заперечення представника відповідача Скоц А.С. суд враховує і те, що раніш представник відповідача Ільяшенко В.В., як начальник юридичного управління відповідача, позов визнав частково, не заперечував факту спричинення позивачеві моральної шкоди неналежним створенням роботодавцем умов праці, визнавав розмір моральної шкоди 12843 грн. Зважаючи на те, що позивач відмовився від укладення мирової угоди на вказану суму, відповідач в особі представника Скоц А.С. взагалі позов не визнав. Тобто суд враховує і те, що відповідач фактично визнавав частково позов про відшкодування моральної шкоди позивачеві.

Outcome: approved