Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що з 25 листопада 2004 року по 16 березня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період перебування в шлюбі у них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]народження. З моменту народження дочки відповідач фактично припинив проживання з нею однією сім'єю. Не цікавиться ні нею, ні дитиною. З пологового будинку після народження дитини її не забирав. Їхню спільну дитину жодного разу не бачив. У період їхнього спільного проживання однією сім'єю вони проживали разом в будинку його батьків в с.Довгопілля Верховинського району Івано-Франківської області, а після народження дитини вона змушена була перейти проживати в будинок своїх батьків в с. Довгопілля Путильського району Чернівецької області, оскільки відповідач відмовився забрати її із пологового будинку додому. У зв'язку з цим і її, і дитину із роддому забрав її батько. З моменту народження дитини відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні дитини, усіляко ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, та ухиляється від зустрічей з нею та дитиною. На даний період вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який бажає удочерити дочку. Теперішній чоловік приймав участь у вихованні її дитини з шестимісячного віку, піклується про її дочку і про неї, а тому вона настоює на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що до народження дитини його сина [PERSON]- дочки [PERSON], сторони проживали в їх будинку в с. Довгопілля Верховинського району, але після народження дитини позивачка відмовилася, щоб син, тобто відповідач, забрав її із родильного будинку з дитиною додому, а поїхала із своєю матір'ю до своїх батьків в с. Довгопілля Путильського району, де і залишилась проживати до цього часу. Син намагався відвідувати дитину, але зі сторони позивачки чинились перешкоди, вона відмовлялась щоб син відвідував її з дитиною, а по досягненню дитиною чотирьохмісячного віку там почав проживати з позивачкою її теперішній чоловік. Від матеріальної допомоги як їй, так і дитині позивачка відмовляється. Коли син направив гроші, то позивачка їх повернула і не прийняла їх, а теж переказувала, щоб син їх не тривожив, так як там є друга сім'я. Крім того ніхто їм не повідомляв коли проводили хрещення дитини. Син визнає себе батьком дитини і бажає приймати участь у вихованні своєї дочки та бажає надавати дитині матеріальну допомогу, однак відповідачка відмовляється як від добровільної допомоги, так і від аліментів мотивуючи тим, що її дитина має все. Також син, як батько і він із дружиною, як дід і баба будуть ставити питання про дачу дозволу на примусове побачення з дитиною, тому що позивачка не дозволяє добровільно спілкуватись із дитиною. В сина робота по вахтовому методу і він виїжджає за межі України на роботу, буде біля 20 квітня вдома, тому не має можливості з'явитися в судове засідання, доручив його інтереси захищати йому, а тому згідно даного доручення відповідача в задоволенні позову просить відмовити. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, прийшов до висновку що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач перед тим, як позивачка поступила в родильний будинок та після народження дитини, намагався забрати позивачку із родильного будинку додому, однак позивачка відмовилася з ним їхати, а поїхала із своєю матір'ю до своїх батьків де, і залишилась проживати з дитиною про що стверджено в судовому засіданні поясненням самої позивачки, представника відповідача, поясненням свідка [PERSON] та поясненням шофера [PERSON](а.с. 47), з яким їздив відповідач в м.Чернівці за дружиною, щоб забрати її із родильного будинку разом із дочкою додому. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що син намагався спілкуватись із позивачкою та дитиною, однак із-за того, що в позивачки був уже інший мужчина та із-за уникнення сутичок, не приходив до господарства, де проживає позивачка з дитиною, а через неї передав подарок дитині - золоті сережки, а також спільно із нею купляв все необхідне для дитини, коли вони їхали забирати позивачку із родильного будинку. При тому коли позивачка забирала речі свої із їхнього будинку в березні 2006 року, їй повернули всі весільні подарки навіть і ті, які дарували синові, враховуючи те, що народилась дитина. На прохання помиритись - відмовилася. Останній раз, коли вона передавала внучці подарок через свою ученицю, так як їй заборонили йти додому позивачки, то теперішній чоловік позивачки сказав щоб вони не тривожили їхню сім'ю і не приходили до них , а тому вони не відвідують дитину, але будуть спільно добиватись спілкування з дитиною в установленому законом порядку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він дійсно приходив до позивачки коли дитині було шість місяців та допомагав у вихованні дитини. На даний період він з позивачкою одружені. За цей період відповідач дитину не провідував та не надавав матеріальної допомоги хоча і така допомога дитині не потрібна. Відповідно до ст. 164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав подані вичерпно , а саме : не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вище указаної вимоги встановлено, що відповідач намагався забрати дружину із дитиною з пологового будинку, однак позивачка відмовилася їхати із відповідачем та чинила перешкоди в виконанні відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини, так як і сам свідок [PERSON] суду ствердив, що він в квітні 2006 року (тобто в чотирьохмісячному віці дитини) приходив до позивачки та приймав участь у вихованні дитини відповідача, а тому твердження довіреної особи відповідача і свідка [PERSON] про те, що в спілкуванні з дитиною відповідачу чинились перешкоди у спілкуванні з дитиною знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. З цих підстав позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: dismissed