Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

В лютому 2008 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що з 11.01.1976 року знаходиться у шлюбних відносинах з відповідачем. Шлюб не розірваний, хоча відповідач проживає сумісно з іншою жінкою. З 1991 року вона є інвалідом 2 групи, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-неврапатолога. За станом здоров'я працювати не може, часто доводиться лікуватися стаціонарно. За таких обставин вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює на шахті “Торецька”, отримує пенсію за віком та щомісячні виплати від Фонду соціального страхування. Діти належну матеріальну допомогу надавати не можуть, оскільки дочка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а син [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, оскільки розмір аліментів вважає завишеним. Суду пояснив, що він проживає з іншою жінкою однією сім'єю, тому несе додаткові витрати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати таку допомогу. Згідно ч. 2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дітей, батьків та з урахуванням інщих обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в шлюбі зареєстрованому 11 січня 1976 року, Дзержинським палацом щастя Донецької області (а. с. 3). Від шлюбу є двоє повнолітніх дітей, які на даний момент надавати належну матеріальну допомогу батькам не мають змоги, оскільки дочка [PERSON] має на утриманні малолітню дитину і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а син [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи з загальним доходом за останні півроку 2862,51 гр. (а. с. 4, 5), отже позивач є непрацездатною. Визначаючи міру потреби позивача в отриманні матеріальної допомоги, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позивач, незважаючи на те, що її пенсія дорівнює прожитковому мінімуму, все ж таки потребує допомоги від чоловіка, так як вона є інвалідом 2 групи з 1991 року, тобто тривалий час. Проживання однією сім'єю з чоловіком дозволяло їй в повній мірі забезпечувати достатній рівень життя, але після того як він залишив дружину її матеріальній стан різко погіршився і вона не може негайно пристосуватися до нових умов життя. Натомість, відповідач [PERSON] працює на шахті “Торецька”, отримує пенсію за віком та страхові виплати і за останні півроку його дохід склав 20318 гр. 52 коп. (а. с. ), майже в 7 разів більше, ніж дохід позивача. Отже, він може надавати своїй дружині матеріальну допомогу. З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дружини може складати 1/6 частину з усіх видів доходу відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial