Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-06 00:00:00

у вересні 2007 р. [PERSON]. пред'явив позов до ТОВ „ВіС-Компані”, в якому просив стягнути на його користь 5185 грн. 85 коп. заборгованості по заробітній платі, 138 грн. 04 коп. компенсації втрати частини заробітної плати внаслідок несвоєчасної її виплати, 745 грн. 34 коп. середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку і моральну шкоду в розмірі 15 мінімальних заробітних плат. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він працював у відповідача продавцем з 13.03.2006 р. по 14.06.2007 р. Протягом цього періоду роботодавець виплачував йому зарплату у розмірі, що є нижчим, ніж мінімальний розмір зарплати, встановлений галузевою угодою. Згідно з даною угодою, він має бути не менший, ніж 120 % від законодавчо встановленого розміру мінімальної зарплати, помноженого на коефіцієнт 1,69. У зв'язку з цим, крім заборгованості по зарплаті, товариство має сплатити йому компенсацію втрати частини зарплати внаслідок порушення строків її виплати, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні і компенсацію моральної шкоди. В листопаді 2007 р. [PERSON]. подав додаткову позовну заяву, у якій він просить стягнути на його користь 5015 грн. 67 коп. заборгованості по заробітній платі, 3785 грн. 29 коп. заборгованості по заробітній платі за роботу за сумісництвом і 184 грн. 98 коп. компенсації втрати частини не- нарахованої за роботу за сумісництвом заробітної плати внаслідок несвоєчасної її виплати. Дані вимоги позивачем обґрунтовувалися тим, що, крім вищевказаного періоду, він у відповідача працював також і з 29.07.2002 р. по 14.04.2003 р. продавцем, а з 15.04.2003 р. по 16.08.2004 р. - охоронником-контролером. За ці періоди роботи товариство теж виплачувало йому зарплату у розмірі, що є нижчим, ніж мінімальний розмір зарплати, встановлений галузевою угодою, тобто також менше, ніж 120 % від законодавчо встановленого розміру мінімальної зарплати, помноженого на коефіцієнт 1,69. Крім того, йому не виплачувалася зарплата за роботу за сумісництвом, хоча він з 15.04.2003 р. по 16.08.2004 р. одночасно працював на двох посадах: і охоронника, і контролера. Тому, крім заборгованості по зарплаті, товариство має сплатити йому компенсацію втрати частини зарплати внаслідок порушення строків її виплати. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено; з позивача стягнуто 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить скасувати вищевказане рішення місцевого суду і направити справу на новий судовий розгляд. Сенс її доводів полягає в тім, що: - на порушення правових норм, що регламентують трудові правовідносини в цілому і оплату праці зокрема, ТОВ „ВіС-Компані” виплачувало йому мінімальну зарплату, що є нижче законодавчо встановленого рівня зарплати за займаними ним посадами. Твердження відповідача про те, що посада продавця не є кваліфікованою, суперечить листу Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області від 25.06.2007 р. № 723/К-118, - поза увагою суду залишився факт його роботи протягом 13 годин кожного робочого дня, - умови колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ „ВіС-Компані”, є недійсними, оскільки вони погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників; сторони, що його підписали, не звітували про його виконання. Крім того, даний договір з боку трудового колективу підписано неналежною особою, т.я. на підприємстві нема профспілки, а голова ради трудового колективу ніколи не працював у товаристві, - останнє при укладанні трудового договору не виконало жодної вимоги, передбаченої ст. 29 КЗпП України. Також воно ігнорувало вимоги ст. 30 Закону України „Про оплату праці” і ст. 110 КЗпП України, - судом протиправно стягнуто з нього 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, що є також порушенням принципів, закріплених у ст. 6 Закону України „Про судоустрій в Україні”, - судом не оцінено належність, допустимість і достовірність кожного доказу по справі окремо, а також не оцінено їх у сукупності і взаємозв'язку, і не відображено результатів їх оцінки в оскаржуваному рішенні; всі заперечення відповідача ґрунтуються не на доказах, а на спростованих ним (позивачем) припущеннях, - рішення про оплату праці відповідач прийняв у односторонньому порядку. Твердження відповідача про ознайомлення його ([PERSON].) з штатним розписом при прийнятті на роботу нічим не підтверджено, письмовий трудовий договір між ним і товариством не укладався, що останнє підтвердило листом відповідного змісту від 21.10.2004 р., - місцевим судом дана справа розглядалася з порушенням строків, встановлених ст. 157 ЦПК України. У судовому засіданні позивач і його представник підтримали апеляційну скаргу. Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав. Зміст його заперечень полягає в тому, що оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відмовляючи [PERSON]. у позові, суд І інстанції виходив з того, що він не є кваліфікованим працівником або робітником І розряду, що відповідач не перебуває у сфері дії Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2004-2005 роки. Але з такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено, що: - ТОВ „ВіС-Компані” вперше зареєстровано 01.12.2000 р.; воно є юридичною особою, за класифікацією видів економічної діяльності здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, роздрібною торгівлею з лотків та на ринках, виробництвом макаронних виробів, мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв, що підтверджується копією довідки з ЄДРПОУ № 19574/07, виданої 17.09.2007 р. Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, - [PERSON]. працював у відповідача з 29.07.2002 р. по 14.04.2003 р. на посаді продавця алкогольних напоїв магазину, з 15.04.2003 р. по 16.08.2004 р. - охоронником-контролером і з 13.03.2006 р. по 14.06.2007 р. - теж на посаді продавця алкогольних напоїв магазину, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 16), поясненнями сторін, копіями графіків виходу позивача на роботу і табелів обліку його робочого часу, - тривалість робочого часу позивача протягом вищевказаних періодів встановлювалася шляхом затвердження кожного місяця директором товариства графіків виходу на роботу співробітників магазину. Згідно з ними [PERSON]. працював не п'ять робочих днів на тиждень з двома вихідними днями або шість робочих днів на тиждень з одним вихідним днем з додержанням установленої тривалості робочого тижня, а змінами. Викладене підтверджується копіями табелів і графіків, про які йшлося вище, за липень 2002 р. - серпень 2004 р., березень 2006 р. - червень 2007 р., - протягом всього часу роботи позивача у ТОВ „ВіС-Компані” останнє його працю оплачувало виходячи з посадового окладу, розмір якого встановлювався штатним розписом. Так, у липні - грудні 2002 р. місячний посадовий оклад [PERSON]. за посадою продавця становив 170 грн., в січні - квітні 2003 р. за цією ж посадою він становив 190 грн., тобто на 5 грн. більше за законодавчо встановлений у ці періоди розмір мінімальної зарплати, у квітні - листопаді 2003 р. за посадою охоронника-контролера він становив 185 грн., протягом грудня 2003 р. - серпня 2004 р. посадовий оклад позивача за цією ж посадою становив 205 грн., тобто законодавчо встановлений у ці періоди розмір мінімальної зарплати, у березні - червні 2006 р. він за посадою продавця становив 360 грн., у липні - листопаді 2006 р. цей оклад становив 385 грн., протягом грудня 2006 р. - березня 2007 р. він становив 410 грн., і в квітні - червні 2007 р. посадовий оклад [PERSON]. становив 430 грн., що є більшим від законодавчо встановленого протягом цих періодів розміру мінімальної зарплати на 10 грн., - згідно з табелями обліку робочого часу і довідкою про заробітну плату від 25.02.2008 р. № 339, позивачем: 1) повністю відпрацьовано наступні місяці, за які йому роботодавцем нараховано і сплачено зарплату, виходячи з встановленого штатним розписом розміру посадового окладу, у таких сумах: 2002 рік серпень - 172 грн. 14 коп., вересень - 170 грн., грудень - 170 грн., 2003 рік січень - 190 грн., лютий - 190 грн., травень - 185 грн., червень - 185 грн., вересень - 185 грн., жовтень - 185 грн., листопад - 185 грн., 2004 рік січень - 205 грн., лютий - 205 грн., червень - 205 грн., 2006 рік квітень - 360 грн., травень 2006 р. - 360 грн., червень - 360 грн., липень - 385 грн., серпень - 402 грн. 60 коп., вересень - 385 грн., жовтень - 385 грн., листопад - 385 грн., грудень - 410 грн., 2007 рік січень - 410 грн., лютий - 410 грн., березень - 410 грн., квітень - 430 грн., 2) в зв'язку з тим, що у липні 2002 р. [PERSON]. товариством був прийнятий на роботу, а в серпні 2004 р. звільнений, в березні 2006 р. його повторно було прийнято на роботу, а у квітні 2007 р. він повторно звільнився, ці місяці ним відпрацьовано неповністю. Тому зарплату за них роботодавцем нараховано і сплачено пропорційно до відпрацьованого робочого часу, виходячи з встановленого штатним розписом розміру посадового окладу, у таких сумах: липень 2002 р. - 33 грн. 26 коп., серпень 2004 р. - 102 грн. 24 коп. (в тому числі 95 грн. 75 коп. - зарплата, 6 грн. 49 коп. - компенсація за невикористану відпустку), березень 2006 р. - 230 грн. 40 коп., червень 2007 р. - 186 грн. 23 коп. (в тому числі 105 грн. 47 коп. - зарплата, 80 грн. 76 коп. - компенсація за невикористану відпустку), 3) нижчеперелічені місяці [PERSON]неповністю відпрацьовано внаслідок тимчасової непрацездатності і перебування у щорічних відпустках, в зв'язку з чим йому нараховано за: 2002 рік жовтень - 103 грн. 48 коп. (в тому числі 72 грн. 07 коп. - зарплата, 31 грн. 41 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), листопад - 116 грн. 42 коп. (в тому числі 85рн. 00 коп. - зарплата, 31 грн. 42 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), 2003 рік березень - 187 грн. 37 коп. (в тому числі 182 грн. 83 коп. - зарплата, 4 грн. 54 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), квітень - 179 грн. 93 коп. (в тому числі 148 грн. 18 коп. - зарплата, 31 грн. 75 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), липень - 141 грн. 12 коп. (в тому числі 78 грн. 42 коп. - зарплата, 62 грн. 70 коп. - оплата щорічної відпустки), серпень - 163 грн. 13 коп. (в тому числі 74 грн. 10 коп. - зарплата, 89 грн. 03 коп. - оплата щорічної відпустки), грудень - 171 грн. 19 коп. (в тому числі 132 грн. 19 коп. - зарплата, 39 грн. 60 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), 2004 рік березень - 193 грн. 19 коп. (в тому числі 90 грн. 85 коп. - зарплата, 102 грн. 34 коп. - оплата щорічної відпустки), квітень - 207 грн. 86 коп. (в тому числі 42 грн. 14 коп. - оплата щорічної відпустки, 165 грн. 72 коп. - зарплата), травень - 214 грн. 27 коп. (в тому числі 206 грн. 51 коп. - зарплата, 7 грн. 76 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), липень - 189 грн. 61 коп. (в тому числі 158 грн. 41 коп. - зарплата, 31 грн. 20 коп. - допомога з тимчасової непрацездатності), 2007 рік травень - 485 грн. 08 коп. (в тому числі 165 грн. 16 коп. - зарплата, 319 грн. 92 коп. - оплата щорічної відпустки). Ст. 5 Закону України „Про оплату праці” встановлено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на державному рівні, галузевих і регіональних угод, колективних та трудових договорів. Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ „ВіС-Компані”, що схвалений на зборах трудового колективу 05.12.2001 р. та зареєстрований Печерською адміністрацією м. Києва 17.12.2001 р. за № 352 (згідно з п. 1.6 розділу 1 даного договору він діє до прийняття нового, тобто є чинним по даний час) і його додаток - Положення про оплату праці ТОВ „ВіС-Компані” від 05.12.2001 р. (копії яких на а.с. 26-34, 41-45) не встановлено міжкваліфікаційні (міжпосадові) співвідношення в оплаті праці, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 7 Закону України „Про колективні договори і угоди”. Тож вирішити спір на їх підставі суд не має можливості. Ст. 11 даного Закону приписує, що мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою. Протягом періодів роботи позивача у відповідача (їх зазначено вище) діяли Генеральна Угода між Кабінетом Міністрів України, Конфедерацією роботодавців України та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2002-2003 роки (вона мала чинність до укладення нової угоди, тобто по 18.04.2004 р. включно), Генеральна Угода між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2004-2005 роки (яка набрала чинності 19.04.2004 р. і діє до укладення нової угоди або до її перегляду, тобто вона є чинною по даний час) та Угода між Міністерством зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України, Асоціацією роботодавців торгівлі та комерційної сфери економіки України, ЦК профспілки працівників торгівлі і громадського харчування України, зареєстрована у Міністерстві праці та соціальної політики України 21.02.2000 р. за № 8. Цими угодами встановлено обов'язкові мінімальні соціально-трудові гарантії для найманих працівників на державному рівні, що поширюються на підприємства, організації та установи всіх форм власності. Ч. 1 ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди” передбачає, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Ч. 1 ст. 5 даного Закону встановлює, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. З вищевикладеного випливає, що для вирішення спору між сторонами необхідно застосувати норми вищепойменованих колективних угод, оскільки ТОВ „ВіС-Компані” перебувало і перебуває у сфері дії Кабміну України та Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України і його правонаступників. П.п. 2.1, 2.2 Генеральної Угоди ... на 2002-2003 роки приписували установити тарифну ставку робітника 1 розряду з 01.01.2002 р. - не менше 140 грн. на місяць, а з 01.01.2003 р. - не нижче від законодавчо встановленого розміру мінімальної зарплати. Вони також приписували визначити ставки (оклади) працівників загальних (наскрізних) професій і посад у галузевих угодах. При цьому мінімальні розміри ставок (окладів) приписано встановлювати не нижче від законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати на відповідний рік. П. 2.2 Генеральної Угоди на 2004-2005 роки приписано встановити мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду (крім установ, організацій та закладів окремих галузей бюджетної сфери, передбачених постановою Кабміну України від 30.08.2002 р. № 1298) не менш ніж 120 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. На окремих підприємствах, які з об'єктивних фінансово-економічних причин не можуть виконати цю норму угоди, колективним договором може встановлюватися на період не більше ніж 6 міс. з дати його підписання інший розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, який не може бути меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом. Відповідно до п. 2.2.4 Угоди між Міністерством зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України, Асоціацією роботодавців торгівлі та комерційної сфери економіки України, ЦК профспілки працівників торгівлі і громадського харчування України, про яку йшлося вище, при укладанні колективних договорів належить встановлювати міжкваліфікаційні і міжпосадові співвідношення в оплаті праці та мінімальний розмір тарифної ставки (посадового окладу), на підставі яких визначаються конкретні розміри тарифних ставок (посадових окладів) працівників відповідно до присвоєного розряду, визначеного рівня кваліфікації та займаної посади. Коефіцієнти співвідношень тарифних ставок (посадових окладів) до мінімальної заробітної плати наведено у додатку № 5 до цієї Угоди. Згідно з цим додатком, найнижчий тарифний коефіцієнт співвідношень окладів продавців продовольчих товарів (продавця продовольчих товарів ІІІ категорії) до установленої мінімальної зарплати становить 1, 56. Посада охоронника-контролера вищевказаним додатком не передбачена. Тому при вирішенні питання щодо правомірності визначення товариством розміру зарплати позивача за період його роботи на даній посаді слід керуватися нормами чинних в цей період Генеральних Угод ... В періоди роботи [PERSON]. на посаді продавця алкогольних напоїв ТОВ „ВіС-Компані” йому не присвоювало ніякого розряду, що суперечить ч. 4 ст. 96 КЗпП України і вищевказаній галузевій Угоді ... Розмір його зарплати за ці періоди і за період роботи на посаді охоронника-контролера з 19.04.2004 р. по 16.08.2004 р. був нижчим, ніж передбачений названими вище Угодами. Тому на його користь необхідно стягнути різницю між фактичним і законодавчо встановленим розміром зарплати за його посадами. Для її визначення за період роботи на посаді продавця суд вважає за необхідне застосувати найменший за фахом продавця продовольчих товарів коефіцієнт, встановлений галузевою Угодою ..., а на посаді охоронника-контролера - встановлену Генеральною Угодою ... на 2004-2005 роки мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду. Клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи для визначення розміру недонарахованої зарплати учасниками судового розгляду не заявлялося. Тож виходячи з норм ст.ст. 10, 11, 143, 145 ЦПК України суд має вирішити спір між сторонами на підставі наявних у справі доказів. На користь [PERSON]. належить стягнути недонараховану йому зарплату в такому розмірі: за повністю відпрацьовані місяці: серпень 2002 р. - 165 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 172 грн. 14 коп. (нарахована відповідачем зарплата за цей місяць) = 85 грн. 26 коп., вересень і грудень 2002 р. - 165 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 170 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 87 грн. 40 коп., а всього за 2 міс. 87 грн. 40 коп. х 2 = 174 грн. 80 коп., січень і лютий 2003 р. - 185 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 190 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 98 грн. 60 коп., а всього за 2 міс. 98 грн. 60 коп. х 2 = 197 грн. 20 коп., червень 2004 р. - 205 грн. х 120 % (коефіцієнт мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, встановлений Генеральною Угодою ...) - 205 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за цей місяць) = 41 грн. 00 коп., квітень - червень 2006 р. - 350 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 360 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 186 грн. 00 коп., а всього за 3 міс. 186 грн. 00 коп. х 3 = 558 грн. 00 коп., липень, вересень - листопад 2006 р. - 375 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 385 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 200 грн. 00 коп., а всього за 4 міс. 200 грн. 00 коп. х 4 = 800 грн. 00 коп., серпень 2006 р. - 375 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 402 грн. 60 коп. (нарахована відповідачем зарплата за цей місяць) = 182 грн. 40 коп., грудень 2006 р. - березень 2007 р. - 400 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 410 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 214 грн. 00 коп., а всього за 4 міс. 214 грн. 00 коп. х 4 = 856 грн. 00 коп., квітень 2007 р. - 420 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 430 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата за кожен з цих місяців) = 225 грн. 20 коп.; за неповністю відпрацьовані місяці: при визначенні розміру недонарахованої зарплати за ці місяці суд виходить з наступного. За повністю відпрацьовану місячну норму робочого часу в годинах роботодавець нараховував позивачеві зарплату у розмірі посадового окладу, встановленого штатним розписом. Він не залежав ні від фактичної кількості робочих днів, ні від фактичної кількості годин, що становила місячну норму, у відповідному місяці. Тож розмір недонарахованої зарплати (без нарахованих у цих місяцях допомоги з тимчасової втрати працездатності, оплати за дні відпустки та компенсації за невикористані відпустки) за ті місяці, де посадовий оклад [PERSON]. є вищим за законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати, суд вважає за необхідне визначити виходячи з частки у відсотковому виразі заробітної плати позивача відносно його посадового окладу за штатним розписом у кожному з цих місяців. Розмір же недонарахованої зарплати (в тому числі нараховану допомогу з тимчасової втрати працездатності, оплату за дні відпустки та компенсації за невикористані відпустки) за ті місяці, де посадовий оклад [PERSON]. є таким же, як і законодавчо встановлений розмір мінімальної зарплати, суд вважає за необхідне визначити шляхом коригування зроблених роботодавцем нарахувань на коефіцієнт 1,2 (120 %), як то передбачено Генеральною Угодою ... на 2004-2005 роки. Крім того, нарахована у деяких з цих місяців допомога з тимчасової втрати працездатності, оплата за дні відпустки та компенсація за невикористані відпустки обчислена з середньомісячної заробітної плати, що нараховувалася без урахування норм вищезгаданих Угод ... (конкретно ці місяці наведено нижче). Тому дані види оплати праці теж слід відкоригувати у той же спосіб, що й недонарахована за ці ж місяці зарплата. Отже, недоплата за неповністю відпрацьовані місяці становить: липень 2002 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі відносно його посадового окладу становить: 33 грн. 26 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 170 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 19,56 %; розмір недонарахованої зарплати становить: 165 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 19, 56 % (частка заробітної плати у відсотковому виразі) - 33 грн. 26 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 17 грн. 09 коп., жовтень 2002 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі відносно його посадового окладу становить: 72 грн. 07 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 170 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 42,39 %; розмір недонарахованої зарплати становить: 165 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 42,39 % (частка заробітної плати у відсотковому виразі) - 72 грн. 07 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 37 грн. 04 коп.; крім того, недонараховано допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі: 31 грн. 41 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 31 грн. 41 коп. = 17 грн. 59 коп.; а всього недоплати за місяць: 37 грн. 04 коп. + 17 грн. 59 коп. = 54 грн. 63 коп., листопад 2002 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі відносно його посадового окладу становить: 85 грн. 00 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 170 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 50 %; розмір недонарахованої зарплати становить: 165 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 50 % (частка заробітної плати у відсотковому виразі) - 85 грн. 00 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 43 грн. 70 коп.; крім того, недонараховано допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі: 31 грн. 42 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 31 грн. 42 коп. = 17 грн. 60 коп.; а всього недоплати за місяць: 43 грн. 70 коп. + 17 грн. 60 коп. = 61 грн. 30 коп., березень 2003 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі відносно його посадового окладу становить: 182 грн. 83 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 190 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 96,23 %; розмір недонарахованої зарплати становить: 185 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 96,23 % (частка заробітної плати у відсотковому виразі) - 182 грн. 83 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 94 грн. 89 коп.; крім того, недонараховано допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі: 4 грн. 54 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 4 грн. 54 коп. = 2 грн. 54 коп.; а всього недоплати за місяць: 94 грн. 89 коп. + 2 грн. 54 коп. = 97 грн. 43 коп., квітень 2003 р. - у цьому місяці за період роботи [PERSON]. на посаді охоронника-контролера недонарахованої зарплати нема, що буде від- мотивовано нижче; на протязі всього часу роботи продавцем він був тимчасово непрацездатним. Тож розмір недонарахованої допомоги з тимчасової непрацездатності становить: 31 грн. 75 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 31 грн. 75 коп. = 17 грн. 78 коп., квітень 2004 р. - 207 грн. 86 коп. х 120 % (коефіцієнт мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, встановлений Генеральною Угодою ...) - 207 грн. 86 коп. (нарахована відповідачем зарплата за цей місяць) = 41 грн. 57 коп.; травень 2004 р. - 214 грн. 27 коп. х 120 % (коефіцієнт мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, встановлений Генеральною Угодою ...) - 214 грн. 27 коп. (нараховано відповідачем за цей місяць) = 42 грн. 85 коп., липень 2004 р. - 189 грн. 61 коп. х 120 % (коефіцієнт мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, встановлений Генеральною Угодою ...) - 189 грн. 61 коп. (нараховано відповідачем за цей місяць) = 37 грн. 92 коп., серпень 2004 р. - 95 грн. 75 коп. х 120 % (коефіцієнт мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, встановлений Генеральною Угодою ...) - 95 грн. 75 коп. (нарахована відповідачем зарплата за цей місяць) = 19 грн. 15 коп.; нарахована у даному місяці компенсація за невикористану відпустку коригуванню не підлягає, оскільки її обчислено за період роботи, коли зарплата виплачувалася у належному розмірі, березень 2006 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі відносно його посадового окладу становить: 230 грн. 40 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 360 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 64,01 %; розмір недонарахованої зарплати за місяць становить: 350 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 64,01 % (частка заробітної плати у відсотковому виразі) - 230 грн. 40 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 119 грн. 10 коп., травень 2007 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі за цей місяць відносно його посадового окладу становить: 165 грн. 16 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 430 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 38,41 %; розмір недонарахованої зарплати за місяць становить: 420 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 38,41 % (частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі) - 165 грн. 16 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 86 грн. 50 коп.; крім того, недонараховано зарплати за час відпустки у сумі: 319 грн. 92 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 319 грн. 92 коп. = 179 грн. 16 коп.; а всього недоплати за місяць: 86 грн. 50 коп. + 179 грн. 16 коп. = 265 грн. 66 коп., червень 2007 р. - частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі за цей місяць відносно його посадового окладу становить: 105 грн. 47 коп. (розмір цієї зарплати) х 100 % : 430 грн. (розмір посадового окладу за штатним розписом) = 24,53 %; розмір недонарахованої зарплати за місяць становить: 420 грн. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) х 24,53 % (частка заробітної плати позивача у відсотковому виразі) - 105 грн. 47 коп. (нарахована відповідачем зарплата) = 55 грн. 25 коп.; крім того, недонараховано компенсації за невикористану відпустку у сумі: 80 грн. 76 коп. (нараховано відповідачем) х 1,56 (тарифний коефіцієнт) - 80 грн. 76 коп. = 45 грн. 23 коп.; а всього недоплати за місяць: 55 грн. 25 коп. + 45 грн. 23 коп. = 100 грн. 48 коп. Отож, загальна сума недоплати становить: 85 грн. 26 коп. + 174 грн. 80 коп. + 197 грн. 20 коп. + 41 грн. + 558 грн. + 800 грн. + 182 грн. 40 коп. + 856 грн. + 225 грн. 20 коп. + 17 грн. 09 коп. + 54 грн. 63 коп. + 61 грн. 30 коп. + 97 грн. 43 коп. + 17 грн. 78 коп. + 41 грн. 57 коп. + 42 грн. 85 коп. + 37 грн. 92 коп. + 19 грн. 15 коп. + 119 грн. 10 коп. + 265 грн. 66 коп. + 100 грн. 48 коп. = 3537 грн. 59 коп. Оскільки розмір зарплати позивача за період роботи на посаді охоронника-контролера з 15.04.2003 р. по квітень 2004 р. був не нижчим, ніж той, що передбачений п.п. 2.1, 2.2 Генеральної Угоди ... на 2002-2003 роки, то його вимоги в частині стягнення недонарахованої зарплати за даний період до рівня, встановленого цією Генеральною і галузевою Угодами, є необґрунтованими і у їх задоволенні слід відмовити. Посилання відповідача на те, що на нього не поширюється чинність вищевказаних Генеральних та галузевої Угод є хибним і суперечить наведеному. Представник ТОВ „ВіС-Компані” стверджує, що [PERSON]. не є кваліфікованим працівником. Проте з цим не можна погодитися, оскільки Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 30.11.1999 р. № 918 (погоджений з Міністерством праці і соціальної політики України) продавців відносить до кваліфікованих працівників. Також слід відмовити і у задоволенні позову в частині стягнення недонарахованої заробітної плати за роботу за сумісництвом та компенсації втрати частини цієї зарплати внаслідок порушення строків її виплати з таких причин. Позивач стверджує, що з 15.04.2003 р. по 16.08.2004 р. він працював одночасно на двох посадах. Але ці твердження суперечать наявним у справі доказам. Так, згідно з копіями трудової книжки [PERSON]., штатних розписів, табелів обліку робочого часу, у даний період він обіймав одну посаду, що мала подвійну назву - „охоронник-контролер”. Кількість фактично відпрацьованих ним годин протягом цього періоду зафіксована у табелях обліку робочого часу. Доказів, що спростовували б відомості, наявні у даних документах, по справі не здобуто. Тож факт виконання такої роботи не підтвердився у ході судового розгляду. Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати”, сума такої компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого доходу за відповідний місяць на індекс інфляції у період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, і місяця перед виплатою суми заборгованості до уваги не береться); виплата цієї компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Оскільки недонарахована [PERSON]. зарплата не виплачена, то належним чином розмір компенсації втрати її частини визначити на даний час неможливо. Тож у задоволенні даних вимог слід відмовити за передчасністю їх пред'явлення. До того ж, згідно з позовною заявою і уточненнями до неї (а.с. 2, 87) обраховуючи розмір вказаної компенсації, позивач застосовував нормативний акт, що втратив чинність з 01.01.2001 р. У зв'язку з тим, що з вини товариства [PERSON]. в день звільнення не виплачено всіх належних йому сум (протиправно недонарахованої зарплати), на користь останнього підлягає стягненню середньомісячний заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у такій сумі (обчислений згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, що затверджено постановою Кабміну України від 08.02.1995 р. (з наступними змінами й доповненнями): 1) середньомісячний заробіток останнього за квітень-травень 2007 р. (виходячи з посадового окладу з урахуванням передбаченого галузевою Угодою коефіцієнта), становить 604 грн. 80 коп. на місяць (недонарахована зарплата 420 грн. х 1,56 - 430 грн. + нарахована зарплата 430 грн. = 604 грн. 80 коп.), 2) 604 грн. 80 коп.: 30 календарних днів (середньомісячна кількість календарних днів) х 266 календарних днів (у періоді затримки остаточного розрахунку з 15.06.2007 р. по 07.03.2008 р. - день постановлення рішення) = 5326 грн. 56 коп. Суд погоджується з доводами позовної сторони про те, що шляхом не- проведення у день звільнення остаточного розрахунку роботодавцем позивачеві завдано моральної шкоди у вигляді страждань та переживань, оскільки відповідач їх не спростував. Враховуючи встановлені та описані вище характер і спосіб завдання цієї шкоди, тривалість її перетерплювання, суд вважає за необхідне стягнути на її відшкодування 500 грн. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про часткове задоволення позову. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням вимог [PERSON]., з ТОВ „ВіС-Компані” належить стягнути 97 грн. 14 коп. мита на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог і 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved