overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

11 березня 2008 р. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер їх син[PERSON], який проживав разом з ними за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до Барвінківської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у прийнятті заяви про відмову від спадщини, так як вони пропустили встановлений законом шестимісячний термін для відмови від спадщини та вступили в права спадкоємців фактично. Вважаючи, що встановлений термін пропущений з поважних причин, позивачі просив визначити їм додатковий строк для подання заяви про відмову від спадщини. Відповідач - [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, що вбачається з відповідного повідомлення. Заслухавши пояснення позивачів, відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON], який разом з батьками: [PERSON] та [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлого є його батьки - позивачі по справі, а також його діти : син [PERSON], та донька [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори від 21 грудня 2007 року позивачам відмовлено у прийнятті заяви про відмову від спадщини за законом, так як вони вступили в права спадкоємців фактично та пропустили встановлений законом шестимісячний термін для відмови від спадщини. У судовому засіданні позивачі пояснили, що пропустили строк для подання заяви про відмову від спадщини з поважних причин, так як після смерті сина не мали наміру приймати спадщину, а тому вважали, що їм не потрібно звертатись в нотаріальну контору з заявами про відмову від спадщини. Про те, що вони вважаються такими, що прийняли спадщину, вони взнали після спливу шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини. Статтею 1273 ЦК Україн передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що питання про визначення додаткового строку на подачу заяви про відмову від спадщини не врегульоване діючим цивільно-процессуальним законодавством, суд відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України вважає з необхідне застосувати до спірних правовідносин ст.1272 ЦК України, якою передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позивачами встановлений термін для подання заяви про відмову від спадщини пропущений з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй ощадних книжок, посилаючись на те, що у вказаних документах помилково вказане її прізвище Ренькас, оскільки таке прізвище мав її чоловік. Вказана неправильність запису прізвища позбавляє її можливості отримати компенсацію по вкладам в Державному ощадному банку України. У судовому засіданні представник заявниці доводи заяви підтримав, просив її задовольнити з підстав наведених у ній. Представник заінтересованої особи - філії Бердичівського відділення № 73 Державного ощадного банку України у судове засідання не з»явився, однак до суду була подана заява про слухання справи у відсутності представника вищевказаної заінтересованої особи. Під час попереднього судового засідання представником заінтересованої особи доводи заяви були підтримані. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 п. 6 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Матеріалами справи встановлено, що Дзержинським відділенням в с. Карвинівка філії № 2945/018 на ім»я [PERSON] видано ощадні книжки по рахункам [NUMBER], [NUMBER],та[NUMBER] (а.с.5). Згідно довідки Карвинівської сільської ради Романівського району Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою (а.с. 6). Згідно свідоцтва про одруження, наданого представником заявниці у судовому засіданні, [PERSON] при одруженні з [PERSON] прізвища не змінювала. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання компенсації по вкладам в Державному ощадному банку України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

05 листопада 2007 року ВАТ ЕК «Дніпрообленерго» в особі Дніпропетровських міських мереж звернулося до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 1 205,87 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно п.37 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженних постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357 (далі-Правила), енергопостачальник має право проводити технічну перевірку (перевіряти справність приладів обліку, знімати показання та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку). Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у Відповідача за адресою: [ADDRESS], що проводилась 14.12.2004 р. згідно з п.п.21, 37 Правил, представниками Позивача було виявлено порушення п.48 Правил: безоблікове користування електричною енергією - розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії поза приладом обліку, внаслідок чого енергопостачальнику завдано матеріальних збитнків. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст.27 Закону України «Про електроенергетику», п.48 Правил користування електричною енергією для населення. Згідно п.42 Правил, споживач зобов'язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після предявлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого об'єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки. Згідно п.53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Спживач має право внести до акта свої зауваження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] і прохала розірвати з ним шлюб та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] народження в розмірі &frac14; частини заробітку (доходу) відповідача. В позові зазначала, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 1994 року. Відповідач тривалий час грає на гральних автоматах, програє заробітну плату, матеріально не утримує сім'ю, робить великі борги. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]народження, який проживає з нею. Батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча спроможний надавати таку допомогу, поскільки має постійну роботу і доход. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримувала. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнав і прохав розглянути справу без нього. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 25.02.1994 в Бачлійському РВК м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] народження, який за домовленістю сторін проживає з позивачкою. В березні 2007 року сторони припинили подружні стосунки по мотивах, викладених позивачкою в суді. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що для неї має суттєве значення, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча спроможний надавати таку допомогу, тому з нього підлягають стягненню аліменти в розмірі &frac14; частини заробітку (доходу) щомісячно. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 березня 2008 року позов [PERSON]. задоволено частково, стягнуто з [PERSON], [INFO] року народження, уродженця с. Гута - Глібівська Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, працюючого начальником управління в Управлінні праці і соціального захисту населення Ленінського району м. Вінниці № 2 Вишенька, проживаючого в с. Глібів Новоушицького району Хмельницької області, аліменти на утримання [PERSON], проживаючої в [ADDRESS], в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 31 січня 2008 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Заявниця звернулась до суду з заявою про допуск рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала заяву та просила суд допустити рішення від 26 березня 2008 року до негайного виконання. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення заяви з тих підстав, що вони не згідні з рішенням суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки при прийнятті рішення суд не допустив його до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Обласної комунальної установи «Чернівецької обласної клінічної лікарні» про зобов'язання виправити помилку в лікарняному листі непрацездатності. Посилався на те, що 21.11.2004 року на підприємстві «Агроспецпостачсервіс» на нього було вчинено напад, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та був доставлений в травмпункт №1 клінічної міської лікарні. Там йому надали першу медичну допомогу та відкрили лікарняний лист непрацездатності [NUMBER] В листі відмічено причину та місце настання страхового випадку - нещасний випадок на виробництві. З травмпункту його направили до обласної клінічної лікарні у відділення хірургічної стоматології для надання подальшої медичної допомоги. Однак, з незрозумілих причин в лікарняному листку непрацездатності [NUMBER] та екстренному повідомленні від 22.11.2004 року № 1050 головного лікаря є суттєві розбіжності. Зокрема, в екстренному повідомленні вірно вказано, що випадок стався на виробництві, проте невірно вказано діагноз: закритий перелом верхньої щелепи. В лікарняному листі непрацездатності [NUMBER] вірно вказано діагноз: забійна рана чола, однак невірно вказано місце настання - в побуті. Просив позов задовольнити, зобов'язати відповідача внести відповідні виправлення в лікарняному листі непрацездатності [NUMBER] та екстреному повідомленні від 22.11.2004 року № 1050 та видати йому виправлені документи на руки. В судовому засіданні позивач позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно при заповненні лікарняного листа та екстренного повідомлення [PERSON] в діагнозі та місці настання випадку були допущені помилки. Не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в лікарняному листі непрацездатності [PERSON] [NUMBER] в якості причини звільнення від роботи зазначено пункт 06 - випадок у побуті (а.с.4). В екстренному повідомленні від 22.11.2004 року № 1050 вказано діагноз - закритий перелом верхньої щелепи (а.с.3). Як вбачається з копії лікарняного листа непрацездатності [PERSON] [NUMBER], вірним діагнозом є - забійна рана чола, яка виникла внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с.4). За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Заявниця просить визнати її сина [PERSON] недієздатним посилаючись на те, що він страждає психіатричним захворюванням, не розуміє значення своїх дій, потребує постійного нагляду та догляду. В даний час над ним необхідно встановити опіку для захисту його майнових прав та інтересів. Представник органу опіки та піклування вважає, що заява підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Як видно з висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, [PERSON] [INFO] року народження, страждає хронічним психічним захворюванням, в силу чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При таких обставинах суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатним. У зв'язку з тим, що від органу опіки та піклування не має подання про призначення судом опікуна, суд вважає за необхідне дане рішення суду відправити органу опіки та піклування для призначення опікунство над [PERSON] На підставі ст..39 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту роботи на підприємстві, посилаючись на те, що 10 жовтня 1996 року він був прийнятий на роботу прорабом Кіровоградського монтажно-пусконаладочного управління. 23 червня 1998 року це підприємство було перейменовано в ВАТ “Парма СМ”. 1 липня 1998 року він звільнився з ВАТ “Парма СМ”. Йому видали трудову книжку з невірно вказаним роком звільнення з підприємства - 1988 рік, замість правильного 1998 року. Звертався в архівний відділ Кіровоградської міської ради за довідкою, яка б підтвердила його стаж роботи, але отримав відповідь, що документи ВАТ “Парма СМ” на зберігання до архівного відділу не надходили. Також звертався до місця знаходження підприємства ВАТ “Парма СМ”, де стало відомо, що приміщення організації куплене, а самого підприємства немає, керівник помер, архів знищено. В даний час він знаходиться на пенсії і йому не зараховують ці два роки до стажу роботи, тому він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що 01 липня 1998 року він звільнився з ВАТ “Парма СМ” і йому видали трудову книжку, де невірно був зроблений запис в графі про перейменування і про рік звільнення з підприємства. В даний час знаходиться на пенсії і ці два роки йому не зарахували до стажу роботи. Так як, в адміністративному порядку вирішити дане питання неможливо, він змушений звернутися до суду. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту роботи на підприємстві, посилаючись на те, що 10 жовтня 1996 року він був прийнятий на роботу виробником робіт в ТОВ “Партнер”. 23 червня 1998 року це товариство було перейменовано в ВАТ “Парма СМ”. 1 липня 1998 року він звільнився з ВАТ “Парма СМ”. Йому видали трудову книжку з невірно вказаним роком звільнення з підприємства - 1988 рік, замість правильного 1998 року (а.с. 7-8). Звертався в архівний відділ Кіровоградської міської ради та Державного архіву Кіровоградської обласної державної адміністрації за довідкою, яка б підтвердила його стаж роботи, але отримав відповіді, що документи ВАТ “Парма СМ” на зберігання до архівного відділу та Держархіву не надходили (а.с. 5, 12). На підставі встановленого та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розподіл земельної ділянки. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідачка є співвласниками земельної ділянки № 10 площею 0,0867 га, що розташована в СОТ «Сигнал» Кам'янський масив м. Сімферополь. Просять розподілити між ними цю земельну ділянку та визнати за кожним право власності на земельну ділянку площею 433,5 кв.м., у зв'язку з чим припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку № 10 площею 0,0867 га. Позивач у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами на підставі ст. 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 28.08.2003 року (а.с.5) придбали у [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках земельну ділянку № 10 площею 0,0867 га, що розташована в СОТ «Сигнал Кам'янський масив м.Сімферополь, зщареєстровану під кадастровим номером 0110100000 02 009 0094. На підставі вищевказаного договору сторонам видано державні акти про право спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку: [PERSON] видано державний акт [NUMBER], а [PERSON] - [NUMBER]. Сторони дійшли згоди про поділ нерухомого майна відповідно до експлікації угідь, виконаних 07.02.2008 року приватним підприємством «Вега» ( а.с. 8), а саме: за [PERSON] визнається право власності на земельну ділянку площею 433,5 кв.м. вказаній під № 2 на експлікації, а за [PERSON] визнається право власності на земельну ділянку площею 433,5 кв.м. вказаній під № 1 на експлікації. Суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Згідно до статті 364 ч. 1 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. На підставі ст.ст. 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 88, 89 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

27.03.2008 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини, матеріально не забезпечує. Тому позивачка звернулася в суд з даним позовом, яким просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини, матеріально не забезпечує, зв'язку з чим необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір в доход держави в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 7 грн.50 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати спожитої електроенергії в сумі 197 грн. 55 коп., вказавши, що за станом на 18.03.2008 р. відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію у вказаній сумі, в добровільному порядку заборгованість не погасила. Відповідач до суду повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню зі слідуючих підстав. [PERSON]. являється абонентом АК “Харківобленерго”, на підставі договору від 25.01.2006 року № 158016686 одержує послуги з постачання електроенергії, але не повністю оплачує їх, в результаті чого утворилась заборгованність в сумі 197 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком позивача. Згідно з пунктами 17,35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власники і наймачі жилих приміщень зобов'язані щомісяця, вчасно, до 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п.п. 20, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за спожиту електроенергію. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не становлено іншого терміну. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved