Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Представник позивача просить стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 8467,98 гривень, моральну шкоду в сумі 1700 гривень та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що 06 серпня 2007 року [PERSON], управляючи, на підставі договору оренди, автомобілем ДЕУ «Сенс», при виконання обгону, скоїв виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення і пошкодження автобуса «Неоплан», що належить на праві власності позивачу. В результаті дорожньо - транспортної події, автомобіль ТОВ «Фундамент» був пошкоджений і згідно авто товарознавчого дослідження, вартість відновного ремонту складає 8467,98 гривень. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що вони не могли на протязі тривалого часу експлуатувати автобус, який втратив товарний вигляд, що призвело до нервування керівництва товариства. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач позов визнав частково. Не заперечує проти відшкодування матеріального збитку, встановленого висновком експертизи, проведеної по справі, в сумі 5504,09 гривень. В інший частині позов не визнав. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року відбулося зіткнення автомобіля «Деу-сенс» під управлінням водія [PERSON] і автобуса «Неоплан», який належить на праві власності ТОВ «Фундамент». В результаті дорожньо - транспортної події, автобус «Неоплан», що належить позивачу, був пошкоджений. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи, проведеної по справі, вартість відновного ремонту автомобіля складає 5504,09 гривень. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її вини. 06 серпня 2007 року відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП. Постановою суду від 07 вересня 2007 року, [PERSON] був визнаний винним у здійсненні дорожньо - транспортної події, притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП і підданий покаранню у вигляді позбавлення права управління усіма видами транспортних засобів строком на шість місяців (а.с. 6). Дану постанову, якою була встановлена вина [PERSON] в тому, що відбулася дорожньо - транспортна подія, та яку він визнав, відповідач не оскаржив. Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи або особа, відносно якої встановлені ці обставини. Постанови суду по справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді було встановлено, що дії та порушення ПДР, які спричинили за собою пошкодження автомобіля позивача, були зроблені з вини відповідача [PERSON], а отже дані обставини є обов'язковими для суду і не підлягають доказуванню знов. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріального збитку заявлений обґрунтовано і він підлягає задоволенню, але у розмірі, встановленому висновком експертизи - в сумі 5509,09 гривень, а не в той сумі, яку просить стягнути позивач. Разом з тим, в частині стягнення моральної шкоди позов задоволенню не підлягає. Згідно Постанові Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», під немайновою шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, які наступили у зв'язку з приниженням його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошування комерційної таємниці, а також здійсненням дій, направлених на зниження престижу або підрив довіри до її діяльності. Ніяких з вище перелічених дій відповідачем відносно позивача не здійснювалось, а тому суд вважає позов про відшкодування моральної шкоди необґрунтованим і не підлягаючим задоволенню. Розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, складає 85,04 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial