Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

07 лютого 2008 року, позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 15 жовтня 1999 року, який було зареєстровано відділом РАГС м. Лозова Харківської області, актовий запис № 383. Шлюб у позивача другий, дошлюбне прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу у позивача та відповідача є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]народження. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказала, що життя з відповідачем не склалося, у подружжя виявилися різні погляди на життя, стали один одному чужими людьми, між ними втрачена повага та взаємного порозуміння. Відповідач не працює, матеріальним становищем сім'ї не займається. Виникають суперечки з сином позивача від першого шлюбу. Суперечок про розподіл майна подружжя не має. Зараз між подружжям склались дуже неприязні відносини, при яких подальше сумісне проживання та збереження шлюбу вже не можливе і суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з [PERSON], витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, покласти на відповідача. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснила, що шлюб зберегти неможливо тому, що у них різні характери, погляди на життя та життєві цінності, між ними не має взаємопорозуміння. Відповідач не працює, матеріальним становищем сім'ї не займається. Виникають суперечки з сином позивача від першого шлюбу, строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між нею та відповідачем не має. Також позивач вказала, що шлюб у неї другий, дошлюбне прізвище - [PERSON]. Крім того, позивач у позові прохала суд, витрати в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, покласти на відповідача. Позивачем також подано до суду заяву з проханням не стягувати з відповідача судові витрати понесені нею при зверненні до суду з даним позовом. Відповідач проти позову не заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не потрібен, оскільки вони стали один одному чужими людьми, між ними втрачена повага та взаємного порозуміння, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ними не має., дитина залишиться проживати з позивачем. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього перший, а у позивача повторний. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 15 жовтня 1999 року знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано відділом РАГС м. Лозова Харківської області, про що вчинено актовий запис № 383 (а.с.№4). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]народження (а.с.№9). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 26 лютого 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався і подружні стосунки припинились. Спору відносно місця проживання дитини та розподілу сумісно нажитого майна між сторонами не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 17 грн. 00 коп. (а.с.№1). Однак, у судовому засіданні 26 лютого 2008 року позивачем подано заяву з проханням не стягувати з відповідача понесені нею при зверненні до суду судові витрати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved