Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

18 березня 2008 року ЗАТ КБ „ПриватБанк” звернулося до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тими обставинами, що 26 вересня 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір [NUMBER] Згідно з умовами договору банк надав [PERSON]кредит у сумі 2175,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.03.2008р. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяцч в період сплати, за який приймається період з 20 по 27 число кожного місяця у сумі 180,72 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат. У порушення зазначених вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 18.02.2008р. заборгованість за кредитом склала 2143 грн. Просили стягнути заборгованість за кредитом у сумі 2143 грн., судові витрати, а також просили накласти арешт на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Представник позивача ЗАТ „ПриватБанк” [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову в повному обсягу та стягнення з неї заборгованості за кредитом, понесених позивачем судових витрат. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: 26.09.2006 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк” та [PERSON] була укладена угода [NUMBER], згідно якої позивач надав відповідачу кредит у сумі 2175,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.03.2008 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 18.02.2008 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитною угодою складає 1254,23 грн. простроченої заборгованості по кредиту, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 488,40 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 335,09 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 65,28 грн. Загальна заборгованість за кредитом складає 2143 грн.. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у сумі 30 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Стосовно вимог про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, які належать відповідачу, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та недоведеність з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ч.ч.2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України сторони мають право, якщо подання потрібних доказів є неможливим, або у них є складнощі в поданні цих доказів, заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Докази, а саме: відомості про наявність у відповідача у власності рухомого та нерухомого майна позивачем надані суду не були. Позивачем також ніяких відомостей про те, що подання ним потрібних доказів стосовно наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна є неможливим, або у нього є складнощі в поданні цих доказів суду надано не було; клопотання про забезпечення доказів суду не надавалося. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 2143 грн. заборгованості по кредитній угоді та судові витрати, сплачені позивачем: судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у сумі 30 грн., а в частині позову стосовно вимог про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, які належать відповідачу, необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю вимог.

Outcome: partial