Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та органу опіки та піклування Роздільнянської РДА про вирішення спору по вихованню дитини і стягнення моральної шкоди у сумі 2000 гривен мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір*ю - відповідачкою [PERSON]. До 2005 року позивач повністю утримував і дитину, і матір, а з 2005 року надає допомогу лише на утримання доньки, сплачує кошти на її лікування, купує продукти харчування, одяг і інші речі, а також сплачував гроші за перебування дитини у дитячому садку. Після того, як до відповідача з місць позбавлення волі повернувся її син, відносини між сторонами погіршилися. [PERSON] стала перешкоджати [PERSON] у його спілкуванні з донькою [PERSON], вчиняла сварки та ображала у присутності дитини. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Роздільнянської РДА для вирішення питання про встановлення днів і часу спілкування з донькою, на що отримав висновок про можливість відвідування дитини у вівторок та четвер - з 17.00 до 20.00 та в суботні дні - з 10.00 до 20.00. Відповідачка ігнорувала це рішення опікунської ради, не давала можливості спілкуватися з дитиною у встановлені часи, забороняла вихователям дитячого садка відпускати дівчинку до нього. Позивач вважає себе нормальним батьком, здатним виховувати і позитивно впливати на дитину, надавати матеріальну допомогу на її утримання. Поведінка [PERSON] негативно впливає на їх з донькою відносини, призводить до того, що дівчинка нервує, боїться спілкуватися з ним. Почуття позивача та його відношення до дитини, а також його дії переслідують мету - створити для доньки нормальні умови для проживання, для того, щоб вона росла в атмосфері любові та піклування з боку обох батьків, щоб дитина не почувала себе безбатченком. Відповідач, перешкоджаючи позивачу спілкуватися з донькою, завдає йому і дитині моральних страждань, які він оцінює у 2000 гривен. Просив суд зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною, надати йому можливість спілкуватися з донькою [PERSON], 2000 р.н., по вівторках і четвергах з 12.00 до 20.00; в суботу протягом суток з 10.00 до 10.00 неділі з правом забирати її по місцю свого проживання; для оздоровлення дитини і спільного відпочинку - на два місяці влітку; стягнути з відповідача на свою користь 2000 гривні у відшкодування моральної шкоди. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], третіх осіб - органу опіки та піклування Роздільнянської РДА, [PERSON] - про вирішення спору про виховання дитини та стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 гривен. [PERSON] зазначала, що [PERSON] не бажав народження цієї дитини, оскільки не кидав свою дружину і сім*ю, всиновив дівчинку лише через два роки після її народження. Спочатку відносини у них були добрі, але у 2005 році [PERSON] звинуватив її у зв'язку з власним сином та перестав навідувати її та доньку і надавати їм допомогу на утримання. Вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] та за рішенням суду він зобов'язаний сплачувати по 250 гривен щомісяця на утримання дитини. Аліменти він сплачує, але іншої допомоги не надає, купує дитині непотрібні речі, привчає жити «на широку ногу», тобто показує, що мати не в змозі давати їй достойне утримання. Після того, як [PERSON] перестав відвідувати доньку, [PERSON] звернулася до органу опіки і піклування для встановлення годин спілкування його з донькою. Після цього [PERSON] також звернувся до Роздільнянської РДА з аналогічною заявою. Згідно висновку органу опіки дійсно були встановлені години спілкування, які зазначені у позовній заяві, але [PERSON] постійно порушував режим відвідування дитини, забирав її коли сам хотів, а одного разу не привіз її додому, у зв'язку з чим вона зверталася до Роздільнянського РВ з заявою про викрадення дитини, а також неодноразово зверталася з заявами про погрози з боку [PERSON] Відносини між нею та [PERSON] погіршилися, вони не знаходять спільної мови по вихованню дитини. [PERSON] не дозволив їй поїхати разом з дитиною до бабусі у Російську Федерацію. Крім того, [PERSON] спекулює своїми відносинами з дитиною для отримання земельної ділянки у місті Одесі по вулиці Леваневського, для чого шантажує [PERSON], пише численні скарги та заяви на неї по місцю роботи, погрожує їй звільненням. [PERSON] вважає, що спілкування дитини з батьком треба обмежити та дозволити лише у присутності третьої особи, про що вона і просить суд. Також просить стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10000 гривен, оскільки вважає, що він сам порушував рішення опікунської ради, порушував спокій її та доньки, чим завдав моральні страждання. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити. Заперечував проти зустрічного позову та просив у його задоволення відмовити. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов [PERSON] не визнали та просили у його задоволенні відмовити. Наполягали на задоволенні зустрічного позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської РДА, висловила свою думку по заявлених позовах і не заперечувала проти їх часткового задоволення та просила встановити години спілкування з дитиною у присутності сторонньої особи на розсуд суду.[PERSON] у судове засідання не з*явилася, проти позовів не заперечувала та вказала, що у них дома створені достойні умови для перебування дівчинки, і вона не перешкоджає у спілкування її чоловіка з його позашлюбною дитиною. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представника - адвоката [PERSON], допитавши численних свідків як з боку позивача, так і з боку відповідача, дослідивши відмовні матеріали, які надійшли з органів внутрішніх справ за період з 2005 року, дослідивши докази, надані сторонам у їх сукупності, проаналізувавши думку органу опіки та піклування, враховуючи інтереси неповнолітньої [PERSON], суд вважає, що позовна заява [PERSON] та зустрічна позовна заява [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON],1951 р.н., та [PERSON],1959 р.н., є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], актовий запис №113 від 26.09.2000 року, місце реєстрації Відділ РАГС Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Дитина проживає з матір*ю, її утриманням займаються обоє: мати і батько, який сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 250 гривен і крім того, купує дитині речі, продукти харчування. У зв'язку з погіршенням стосунків між батьками, орган опіки та піклування Роздільнянської РДА за заявами [PERSON] і [PERSON] своїм висновком від 13.09.2005 року №1-14-1507 встановив часи спілкування батька та дитини (а.с.5). Судом встановлено, що обидві сторони не дотримувалися вказаного висновку та порушували його. Крім того, мав місце випадок 18.01.2006 року коли [PERSON] не повернув дитину додому та залишив її ночувати у будинку свого сина у селі Кучурган Роздільнянського району, де дівчинка гралася з онукою [PERSON]. [PERSON] була вимушена звернутися до органів внутрішніх справ. Наряд міліції виїжджав разом з нею та представником органу опіки вночі 18.01.2006 року до [PERSON], але дитину він не віддав, пояснивши,що та спить і привіз її лише зранку. Більше таких випадків не було. [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися з численними скаргами один на одного з різних причин, що в більшості випадків не стосувалося виховання дитини, а мало на меті з*ясування особистих стосунків людей, які зустрічалися більше восьми років і в результаті чого народили спільну дитину. Суд, допитавши численних свідків, родичів, друзів, знайомих обох сторін, вихователів дитячого садка, класного керівника дівчинки [PERSON], представника органу опіки Гузанову Ельвіру Вікторівну, з*ясував, що обоє батьків люблять дівчинку і піклуються про неї. Дитина завжди рада бачити батька, спілкуватися з ним. Ніхто з свідків, як і самі сторони, не вказав, що [PERSON] погано виховує дитину, чи дозволяє собі її ображати. Так само охарактеризували і [PERSON], яка є дбайливою матір*ю, яка виховала ще двох дітей, крім [PERSON]. Родичі [PERSON]: його невістка [PERSON], син [PERSON], суду пояснили, що сім*я спокійно сприйняла наявність у батька позашлюбної доньки, яка буває у них дома, спілкується з ними та їх дітьми.[PERSON], дружина [PERSON], перешкод у спілкування його та дитини не чинить, приймає дівчинку у себе дома. Свідки з боку відповідача [PERSON], зокрема хрещена мати дівчинки [PERSON], підтвердили, що стосунки між [PERSON]. та [PERSON] погіршилися з 2005 року, вони майже не спілкуються, що впливає на доньку, але не заперечують, що [PERSON] добре відносився до дівчинки та любить її. З актів обстеження житлових умов сторін, вбачається, що у кожного є умови для проживання та перебування дитини. Судом також з'ясовано, що на даний час [PERSON] є ученицею 1-го класу Роздільнянської гімназії №1 та зайнята в учбовому процесі з 08.30 до 17.00, оскільки після закінчення уроків о 12.00 годині, вона відвідує групу подовженого дня, а також гуртки. Спілкування батьків з диною під час учбового процесу є неможливим, а висновок органу опіки та піклування від 13.09.2005 року про часи спілкування з дитиною не може бути прийнятим до уваги та виконуватись, оскільки стосується дитини дошкільного віку. Суд, проаналізувавши думку органу опіки та піклування, висловлену у судовому засіданні про надання дозволу на спілкування батька і дитини у присутності сторонньої особи,оскільки між батьками дівчинки погані стосунки, вважає, що такий висновок суперечить інтересам дівчинки та батька. Відповідачем не доведено, що [PERSON] погано впливає на доньку, ображає чи тисне на неї, а також виховує у неї погане ставлення до матері. Згідно ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Стаття 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, та частина 3 вказаної статті вказує, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Судом не встановлено, що методи та форми виховання батьками [PERSON] суперечать закону та моральним засадам суспільства чи негативно впливають на дитину. Стаття 153 СК України передбачає права батьків на безперешкодне спілкування, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 155 СК України захищає права дитини при здійсненні батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків, та передбачає зокрема, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 159 СК України, яка регламентує вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, у частині другій надає суду право на визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров*я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, суд не вбачає необхідності у присутності іншої особи під час спілкування [PERSON] з донькою. Сторони не довели обставини спричинення ними один одному моральної шкоди на заявлені суми, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позовні вимоги [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] частково доведені та підлягають задоволенню в цій частині. При встановленні часу спілкування батька з дитиною та обмежень щодо цього, суд враховує інтереси дівчинки шкільного віку.

Outcome: partial