Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, посилаючись на те, що вона знаходилася в шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції 05 червня 1971 року, актовий запис № 520, з [PERSON], який помер [INFO]. З серпня 1998 року по день смерті чоловіка перебувала на його утриманні, оскільки не працювала, в зв'язку з необхідністю догляду за неповнолітньою онукою [PERSON], 1995 року народження, щодо якої вона була призначена опікуном після смерті доньки [PERSON]. Основним джерелом існування сім'ї були отримувані її чоловіком пенсія та компенсація в зв'язку із виробничою травмою. Після смерті чоловіка заявниця звернулася до Управління пенсійного фонду у м. Лисичанську з проханням про переведення на пенсію померлого чоловіка у відповідності до ст. 36 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, але їй було відмовлено і запропоновано вирішувати питання в судовому порядку. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, підтвердила викладене у ній, доповнивши, що на день смерті чоловіка інвалідність не мала, пенсійного віку не досягла. Дитина, за якою доглядала, не є дитиною чоловіка - є онукою. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, пояснивши, що утриманці померлого годувальника за ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мають право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Оскільки враховуючи, що заявниця на час смерті чоловіка була працездатною, доглядала дитину, що не є дитиною годувальника, то згідно названої ст. 36 Закону підстави для встановлення факту перебування заявниці на утриманні годувальника відсутні. Судом досліджені наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON].; копія свідоцтва про одруження; копія пенсійного посвідчення заявниці; копія опікунського свідоцтва заявниці; копія акту про нещасний випадок на виробництві; копія трудової книжки [PERSON].; копія трудової книжки заявниці; довідка про розмір пенсії [PERSON].; довідка про заробіток для обчислення пенсії заявниці; довідка про розмір пенсії заявниці; копія рішення виконкому Лисичанської міської ради про призначення заявниці опікуном; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; довідка про склад сім'ї заявниці; довідка про знаходження неповнолітньої [PERSON] на утриманні заявниці. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заявниця була дружиною [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження, свідоцтва про смерть (а.с.5,6 ). Заявниця не працювала з 1998 року у зв'язку з необхідністю доглядати підопічну онуку [PERSON], 1995 року народження, що підтверджується копією трудової книжки заявниці (а.с.15-18), довідкою про склад сім'ї (а.с.25), довідкою голови вуличного комітету (а.с.26), рішенням виконкому Лисичанської міської ради №633 від 17.11.1998р. Відповідно до ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З досліджених у судовому засіданні доказів: копії пенсійного посвідчення (а.с.7), копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.24), вбачається, що на час смерті чоловіка заявниця інвалідності не мала, пенсійного віку не досягла, доглядала за дитиною, що не є дитиною померлого годувальника. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність передбачених ст. 36 Закону підстав для встановлення факту перебування на утриманні, оскільки заявниця на час смерті чоловіка була працездатною та не здійснювала догляд за дітьми померлого годувальника віком до 8 років. З наведених підстав суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,

Outcome: dismissed