overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 11.12.1979 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством "Хімпром" та 28.02. 2008 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по зарплаті була стягнути рішенням суду від 7 верезня 2007року, тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку у сумі - 835,38 грн., із розрахунку середньоденний заробіток 39,78 грн. станом на 31.03.2008року. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає . Заробітна плата не виплачувалась із-за довгого простою підприємства, на цей час підприємство знаходиться в стадії санації. Суд, дослідивши інші докази, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З копії трудової книжки позивача вбачається, що позивач знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством "Хімпром" згідно до наказу№326 від 11.12.1979року та відповідно до наказу № 57-к від 28.02.2008 року був звільнений з підприємства. Довідкою наданою Первомайським державним підприємством "Хімпром" підтверджується заборгованість відповідача у сумі 3235 грн. 18 коп. перед позивачем, яку рішенням суду було стягнуто з відповідача 7верезня 2007року( пояснення сторін). На підставі ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то відповідно до ст.117ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що підприємство з 26.04.2006року знаходиться у простої, на цей час проводиться процедура санації, тому зарплата не була виплачена вчасно по поважним причинам. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.117 КЗпП України ,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 2.01.2001 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 18.07. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 6.03.2008 рік становить 4641 грн. 46 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з середнім заробітком за час затримки по день фактичного розрахунку у сумі - 8131,60 грн., всього - 12773 грн.06 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає в частково. Заробітна плата не виплачувалась із-за довгого простою підприємства, тому в частині стягнення середнього заробітку не визнає позову. Суд, дослідивши інші докази, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” згідно до наказу від 2.01.2001 року та відповідно до наказу № 179-к від 18.07.2007 року був звільнений з підприємства. Довідкою від 6.03.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 4641 грн. 46 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача . На підставі ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то відповідно до ст.117ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що підприємство з 26.04.2006року знаходиться у простої, на цей час проводиться процедура санації, тому зарплата не була виплачена вчасно по поважним причинам. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка позов підтримала вказавши, що від шлюбу з відповідачем [INFO] року народила дочку [PERSON], на утримання якої відповідач не в достатній мірі надає матеріальну допомогу, тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі &frac14; частки доходу. Відповідач позов визнав. Проаналізувавши встановлене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини [PERSON], зобовۥязаний і має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд прийняти рішення, яким шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис за №4- розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач звернувся до суду із письмовою заявою про те, що позов визнає, просить шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Суд вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що сторони по справі знаходяться в шлюбі з 28 січня 2006 року, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]року народження.. Сторони шлюбні відносини припинили і відновлювати їх не бажають. Суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Борщівська житлово-експлуатаційна дільниця №1 звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення 876,72 грн. заборгованості з оплати за комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач з 1 квітня 2004 року на день звернення до суду заборгував оплату за утримання житла. Добровільно погашати заборгованість не бажає. В судовому засіданні представник позивача Юзьків Л.В. позов підтримала і пояснила, що відповідачем станом на 01 січня 2008 року за період з 1 квітня 2004 року заборговано по оплаті за житлово-комунальні послуги 876,72 грн. В зв”язку з тим, що відповідач добровільно заборгованість не сплачує, просить стягнути з нього вказаму суму заборгованності. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з”явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача не заперечує проти ухвалення судом рішення на підставі наявних у справі доказів. А тому суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі надані сторонами в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Надання житлово-комунальних послуг у житловому приміщенні, яке наймає відповідач по [ADDRESS], проводиться Борщівською житлово-експлуатаційною дільницею № 1 з 4 червня 2002 року. Рішенням виконавчого комітету Борщівської міської ради від 13 вересня 2006 року № 383 встановлені тарифи на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій по Борщівській ЖЕД № 1. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибирання територій включають: освітлення сходових кліток і підвалів, обслуговування димовентиляційних каналів, вивезення сміття, утримання внутрібудинкової мережі, поточний ремонт, прибирання прибудинкових територій, що в загальній сумі складає 0,47 грн. Починаючи з 1 квітня 2004 і станом на 01 січня 2008 року відповідач заборгував перед позивачем 876,72 грн., що підтверджується довідкою про заборгованність за комунальні послуги перед ЖЕД № 1. Таким чином, права позивача порушені і підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості, а також стягнення судових витрат. Однак, згідно ст.256 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач має право на відшкодування заборгованості за комунальні послуги починаючи з 1 лютого 2005 року, і ця сума складає 714,25 грн. На підставі ст.с.67,68 ЖК України ст.ст.256, 261, 267, 509, 526, 1166 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

ЗАТ "Український мобільний зв'язок" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за надані послуги мобільного телефоного зв'язку на тих підставах, що ЗАТ "Український мобільний зв'язок" є підприємством, основним видом діяльності якого є наданння послуг мобільного телефоного зв'язку. Відповідач, отримуючи послуги, що надаються ЗАТ "Український мобільний зв'язок" згідно договору N 2787519 від 02.04.2006 р., своєчасно іх не сплачує, завдаючи майнової шкоди інтересам підприємства. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача борг у сумі 878-20 грн. та судові витрати по справі. Представник ЗАТ "Український мобільний зв'язок" у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до вищевикладеного. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явилася без поважних причин, заперечення проти позову суду не надала, у зв'язку з чим за згодою позивача у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення, розглядаючи справу у заочному порядку. Перевіривши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню за таких обставин. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Судом беззаперечно встановлено, що відповідач [PERSON]. є споживачем послуг мобільного телефоного зв'язку, що надаються ЗАТ "Український мобільний зв'язок" згідно договору N 2787519 від 02.04.2006 р., але своєчасно не сплачує надані їй послуги з 18.06.2007 р., у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість по сплаті, що підтверджується розрахунком боргу. Як зазначено у ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений законом строк, одноособова відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до вищевикладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, тому що відповідач необгрунтовано не виконує умови договору, добровільно не сплачуючи послуги телефоного зв'язку, та вважає можливим примусово стягнути суму боргу на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 51-00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30-00 грн. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 4 червня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем у справі [PERSON], зареєстрований Петро-Іванівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 3 , в якому перебуває до теперішнього часу. Від шлюбу дітей не мають. Останні шість років відповідач став зловживати спиртними напоями. По відношенню до неї став застосовувати фізичну силу, ображати без будь-якої причини. На її прохання припинити свої грубі дії не реагував. Все це призвело до втрати поваги до відповідача, сім»я існує формально і зберегти її неможливо. Шлюб розривається вперше. Майнового спору не має. Відповідач[PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У справі є повістка з відміткою про одержання відповідачем судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено… Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 4 червня 1994 року Петро-Іванівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 3 ( свідоцтво а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Останні шість років відповідач став зловживати спиртними напоями, по відношенню до позивачки став застосовувати фізичну силу, ображати її без будь-якої причини. На її прохання припинити свої грубі дії не реагував. Все це призвело до втрати поваги до відповідача, сім»я існує формально і зберегти її неможливо. Шлюб розривається вперше. Майнового спору не має. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сім'ї стали неможливими. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу України шлюб підлягає розірванню, оскільки сторони вичерпали можливості до примирення і подальше спільне проживання неможливо. Суд покладає на [PERSON], за її проханням, обов'язок по оплаті державного мита при реєстрації розлучення в органах РАГС в сумі 17 грн. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до свого чоловіка - [PERSON]. посилаючись на те, що в січні 2006 року їх сім'я розпалась, оскільки між ними були відсутні взаєморозуміння та мали місце постійні сварки та конфлікти на побутовому рівні. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 17 січня 1998 року. Шлюб у позивача - перший, у відповідачки - повторний. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Під час спільного життя між подружжям виникали свари з різних питань, що привели до неприязні одне до одного, втрати любові та взаєморозуміння. З січня 2006 року шлюбні стосунки подружжя не підтримують, разом не проживають, поновлювати їх позивач не вважає за можливе. Ці обставини визнані відповідачкою і відповідно до ст. 61 ЦПК доказування не потребують. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, які мають істотне значення, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання неповнолітньої дитини подружжя слід визначити за її фактичним місцем проживання, а саме - з її матір'ю. Обов'язок сплатити державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАГСу слід покласти на позивача. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до батька свого онука - [PERSON]. про стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини його доходу на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її дочка - [PERSON]. знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого в них народився син - [PERSON]. [INFO]дочка померла. Дитина зараз проживає разом з нею однією сім'єю і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на сина їй не надає, хоча має для цього можливість, оскільки працює, аліменти нікому не платить і інших утриманців не має. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що він не заперечує проти надання допомоги своєму сину, але він сам працює неофіційно і його заробіток складає близько 1000 грн. на місяць. Стягнення аліментів в розмірі ј частини його заробітку поставить його в скрутне матеріальне становище. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. (а.с. 2) і від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). [INFO][PERSON]. померла (а.с. 4). Після смерті матері неповнолітня дитина залишилася проживати зі своєю бабусею - позивачкою [PERSON]. Ця обставина підтверджується актом про їх спільне проживання (а.с. 7). Відповідач проживає окремо від дитини (а.с. 6) і матеріальну допомогу на його утримання майже не надає, хоча працює, і має для цього матеріальну можливість. Відповідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба має право звернутися за захистом прав та інтересів неповнолітнього онука до суду без спеціальних на те повноважень. При таких обставинах суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання його дитини на користь позивачки. Також, на відповідача слід покласти і обов'язок сплатити судовий збір по справі на користь держави та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 180 - 183, 258 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом про поділ майна набутого нею за час шлюбу з відповідачем , визнавши за нею право власності на будинок [ADDRESS]та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 1200 грн. в рахунок частки у праві спільної сумісної власності на будинок. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 13 травня 2006 року вона з відповідачем уклали шлюб. За час шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS] за 6000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 23.08.2006 року. До реєстрації шлюбу з відповідачем вона сплатила продавцю 3600 грн., що підтверджується розписками за 01.10.2005 рік, 05.11.2005 рік, 15.01.2006 рік та 30.04.2006 рік. Залишок в сумі 2400 грн. за будинок вона сплачувала вже разом із відповідачем. З березня 2007 року вона з відповідачем не проживають разом, а 16 січня 2008 року вони розірвали шлюб. Добровільно поділити майно відповідач не бажає. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на будинок[ADDRESS]. Стягнути з неї на користь [PERSON]в порядку компенсації вартості його частки в спільному майні 3000 ( три тисячі ) грн. Відповідач позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні сторони знаходилися у шлюбі з 13.05.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а.с. 8 ). Відповідно договору купівлі - продажу будинку (а.с.10) будинок[ADDRESS]придбаний [PERSON] 23.08.2006 року . Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Тобто будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю по справі тому, що набуте сторонами за спільні кошти під час знаходження у шлюбі. Однак, в судовому засіданні встановлено, що до укладення договору позивачка сплатила 3600 грн. за будинок, що підтверджується копіями розписок ( а.с.13,14). В судовому засіданні позивачка пояснила, що готова сплатити відповідачу половину вартості будинку. Відповідач не заперечує залишити будинок і отримати половину його вартості. На підставі ст.ст. 69,70,71 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS], спадкоємцем якого він є за заповітом. При зверненні в нотаріальну контору за оформленням спадщини, в прийомі документів на отримання свідоцтва на право спадщини йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкодавця, тому позивач просить суд встановити факт належності майна на праві власності померлій [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій не заперечив проти заявленого позову та просить справу розглянути у його відсутності. Вислухавши позивача, свідків та, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. ст. 234, 256 ЦПК України . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.3) [PERSON] померла [INFO]. З довідки „ Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради” від 04.02.2008 року за № 103 житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на 04.02.2008 року не зареєстровано (а.с. 11). З ксерокопії заповіту ( а.с.8) вбачається, що [PERSON] 04.09.2006 року все належне їй майно заповіла своєму племіннику [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо ствердили, що господарство по [ADDRESS] належало померлій [PERSON]. Своє майно заповідала племіннику [PERSON], який на даний час розпоряджається майном померлої. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved