Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Національна Акціонерна Страхова Компанія "Оранта" в особі Волинської обласної дирекції звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення затрат на виплату страхового відшкодування. Свій позов мотивує тим, що 18 квітня 2007 року о 23 год 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Хюндай", державний реєстраційний номер [NUMBER]на стоянці біля бару "Версаль", що знаходиться в [ADDRESS]рухаючись заднім ходом, скоїв зіткнення з автомобілем "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON]., який був припаркований, чим порушив п.п. 2.10, 13.1. Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [PERSON]були спричинені механічні пошкодження. Згідно висновку товарознавчого дослідження матеріальні збитки, спричинені [PERSON]. пошкодженням автомобіля становлять 9024 грн. Автомобіль останньої був застрахований Волинською обласною дирекцією ВАТ HACK "Оранта" згідно договору страхування № 214/07/31-04 від 15 січня 2007 року. У зв'язку з пошкодженням автомобіля страхувальника 23 травня 2007 року Волинська обласна дирекція НАКС "Оранта" перерахувала [PERSON]. страхове відшкодування в сумі 8310 грн. 50 коп. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2007 року винним у вищезгаданій ДТП визнаний [PERSON] Відшкодувати спричинені збитки Волинській обласній дирекції ВАТ HACK "Оранта" в добровільному порядку відповідач відмовився. Просить стягнути з [PERSON] 8310 гривень 50 копійок затрат на виплату страхового відшкодування, а також 113 гривень 10 копійок судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року о 23 год 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Хюндай", державний реєстраційний номер[NUMBER] на стоянці біля бару "Версаль", що знаходиться в [ADDRESS]рухаючись заднім ходом, скоїв зіткнення з автомобілем "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON]., який був припаркований, чим порушив п.п. 2.10, 13.1. Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [PERSON]були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Постановою Луцького міськрайонного суду від 14 березня 2007 року, винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON] На останнього, за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.. 124, 122-2 КУпАП. що мало місце 18 квітня 2007 року о 23 год 30 хв. на стоянці біля бару "Версаль", що знаходиться в [ADDRESS]накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 гривень. ( а.с. 12). Згідно із ст. 61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Таким чином, невідповідність дій [PERSON]. вимогам п.п. 2.10, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено судом, 15 січня 2007 року Волинська обласна дирекція ВАТ HACK "Оранта" і [PERSON] уклали договір добровільного страхування транспортного засобу [NUMBER] а саме автомобіля "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с. 10). На підставі заяви про страхову виплату від 20 квітня 2007 року Волинською обласною дирекцією HACK "Оранта" складено 23 травня 2007 року страховий акт № 22-07, відповідно до якого підлягає виплаті [PERSON] розмір відшкодування в сумі 8310, 50 грн. ( а.с. 7,8). Відповідно до розрахунку на виплату від 23 травня 2007 року. Волинська обласна дирекція HACK "Оранта" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 8310, 50 грн. власнику автомобіля "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON]., що також стверджується розпискою останньої ( а.с.21). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь Волинської обласної дирекції ВАТ HACK "Оранта" 8310 грн. 50 коп. понесених витрат на виплату страхового відшкодування. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 113 гривень 10 копійок судових витрат: 83 гривні 10 копійок державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, підлягає до задоволення в повному об'ємі.

Outcome: approved