Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просять визнати незаконним розпорядження Голови Чернігівської райдержадміністрації № 149 від 21.03.2007 року про передачу землі площею 9,0 га на території Боромиківської сільської ради Чернігівського району строком на 49 років приватному підприємству Фірмі « Караван» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та скасувати його, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 9,0 га на території Боромиківської сільської ради Чернігівського району, укладений 05 квітня 2007 року Чернігівською райдержадміністрацією та приватним підприємством « Караван» строком на 49 років з моменту його укладення. Свої вимоги мотивували тим, що розпорядженням Чернігівської районної Державної адміністрації 21.03.2007 року земельну ділянку площею 9,0 га та території Боромиківської сільської ради Чернігівського району передано в оренду приватному підприємству Фірмі «Караван». 05 квітня 2007 року між Чернігівською райдержадміністрацією та ПП « Караван» укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,0 га строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Восени 2007 року Фірмою « Караван» зазначена земельна ділянка була зорана, тоді позивачам стало відомо, що в орендовану ПП « Караван» земельну ділянку ввійшли і земельні ділянки, які були надані в користування позивачам, а [PERSON] була приватизована. Такі дії відповідачів грубо порушують конституційні права позивачів на землю. У судовому засіданні позивачі, представник позивача [PERSON].- [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відмовились від підтримання позовної вимоги про визнання недійсним розпорядження Голови Чернігівської райдержадміністрації, оскільки на час розгляду справи в суді це розпорядження скасоване. Зазначили, що укладенням договору оренди земельної ділянки порушено їх конституційні права на користування землею. Земельні ділянки, що перебували в їх користуванні, передали в оренду не попередивши їх про це, був знищений урожай на ділянках. Представник позивачів [PERSON]. підтримав позовні вимоги та просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки. Зазначив суду, що земельні ділянки були надані позивачам у користування відповідно до діючого на той час земельного законодавства - за рішенням сільської ради, проводилось жеребкування, земельні ділянки виділялись в натурі. Під час передачі земельної ділянки в оренду Фірмі „Караван” був присутній представник відділу земельних ресурсів, було встановлено нашарування виділяємої в оренду земельної ділянки на земельні ділянки позивачів. У даному випадку були порушені права позивачів, вилучення у них земельних ділянок не проводилось, рішення сільської ради про надання земельних ділянок позивачам у користування на даний час не скасоване, тому вони мають законне право на захист порушеного права. Представник відповідача[PERSON]. позовні вимоги не визнала. Зазначила, що згідно земельного законодавства, що діяло на момент виділення земельних ділянок, право користування земельною ділянкою виникало після відведення земельної ділянки в натурі. На момент відведення земельної ділянки „Фірмі” Караван” діяв новий Земельний кодекс. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення Договору оренди і його державної реєстрації. Сплата земельного податку позивачами не є належним доказом на підтвердження користування земельними ділянками. Позивачі не мають відповідних підтверджуючих документів на користування земельними ділянками, тому вважала, що їх права не порушені. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Вважала, що право користування земельними ділянками у позивачів не виникло, оскільки не було відведення земельних ділянок в натурі. Всі права на земельні ділянки повинні реєструватись у Державному Земельному Кадастрі. На момент надання земельної ділянки в оренду „ Фірмі „ Караван” права позивачів на земельні ділянки не були оформлені. Представник третьої особи [PERSON]. не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON]. вирішення питання відніс на розсуд суду. Зазначив, що при передачі в оренду земельної ділянки „Фірмі” Караван” сільською радою був підписаний акт погодження меж. При виділенні земельної ділянки в натурі було встановлено, що вона нашаровується на деякі земельні ділянки громадян, у тому числі і земельні ділянки позивачів, яким планували надати земельні ділянки в іншому місці. Акти на постійне користування земельними ділянками позивачам не видавались. Підтвердив, що на даний час рішення сільської ради про надання земельних ділянок позивачам не скасовані. Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представників, представників відповідачів та представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за рішенням Боромиківської сільської ради № 10 від 18 травня 1998 року [PERSON]. виділено земельну ділянку площею 0, 30 га для ведення особистого підсобного господарства, [PERSON]. - 0,15 га,[PERSON] - 0,10 га, ( а.с. 30- 33), рішенням № 20 від 29.04.1999 року - [PERSON]виділено земельну ділянку розміром 0,07 га( а.с. 34). Рішенням Боромиківської сільської ради від 15 грудня 2007 року скасовано рішення 17 сесії 4 скликання Боромиківської сільської ради від 29.09.2005 року щодо приватизації земельної ділянки [PERSON] за межами населеного пункту. ( а.с. 119). Державним актом, виданим 17.11.2007 року [PERSON]. підтверджується її право власності на 0, 6907 га земельної ділянки для ведення особистого селенського господарства на території Боромиківської сільської ради. На час розгляду справи зазначений акт не скасовано.( а.с. 37) Розпорядженням Голови Чернігівської райдержадміністрації № 149 від 21.03.2007 року надано в оренду терміном на 49 років приватному підприємству « Фірмі» Караван» земельну ділянку площею 9,0 га ріллі за рахунок земель запасу на території Боромиківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 51). Розпорядженням № 452 від 06.12.2007 року Голови Чернігівської обласної державної адміністрації скасовано розпорядження голови Чернігівської райдержадміністрації від 21.03.2007 року « Про надання земельної ділянки в оренду» як незаконне.( а.с. 49). Розпорядженням першого заступника голови Чернігівської райдержадміністрації прийнято рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.04.2007 року з приватним підприємством « Фірмою « Караван» за згодою сторін.( а.с. 50). На час розгляду справи в суді договір оренди не розірвано. За договором оренди від 05 квітня 2007 року Чернігівською райдержадміністрацією в особі[PERSON]. з одного боку передано ПП « Фірмі « Караван» в особі директора [PERSON]. в строкове платне користування земельну ділянку площею 9,0 ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Боромиківської сільської ради Чернігівського району, строком на 49 років. Пунктом 34- 36 Договору передбачено випадки припинення договору оренди шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду з підстав, визначених законом. ( а.с. 114-118). Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Боромиківської сільської ради земельні ділянки були передані в користування позивачам відповідно до вимог земельного законодавства, яке існувало на той час( ст. 7 ЗК України в ред. 1970 року ), а [PERSON] земельна ділянка приватизована. Відповідно до п.6 Перехідних положень Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2007 року переоформити у встановленому законом порядку право власності або право оренди на них. Рішенням Конституційного суду України № 5 від 22.09.2005 року це положення визнано не конституційним. Частиною ч.2 ст. 95 ЗК України встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею ст. 210 ЗК України визначено, що угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі- продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Захист прав громадян на земельні ділянки відповідно до ст. 152 ЗК України здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Підставою набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності відповідно до ст. 116 ч. 1 ЗК України є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача земельної ділянки в оренду відповідачу ПП « Фірмі « Караван» відбулась без вилучення земельних ділянок у позивачів, а розпорядження Голови Чернігівської райдержадміністрації про надання земельної ділянки ПП « Фірмі «Караван» в оренду скасоване, як не законне, тобто передача земельної ділянки відбулась з порушенням чинного земельного законодаства, тому договір оренди підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” п.17 визнаючи угоду недійсною, суд, якщо інше не передбачено законом, своїм рішенням зобов'язує кожну із сторін повернути другій стороні все одержане за угодою. Частиною другою ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПП " Фірму " Караван" та Чернігівську районну державну адміністрацію, як сторін договору оренди, слід зобов'язати повернути іншій стороні все, що вони одержали на виконання договору оренди. Судові витрати, сплачені позивачами при зверненні до суду, відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved