Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON]звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з вересня 2003 року працювала в ТОВ „Угле-Дар” у якості апаратника вуглезбагачення. У серпні 2007 року вона була звільнена з підприємства за п.1 ст. 40 КЗпП України. За період роботи на підприємстві відповідач не регулярно виплачував заробітну плату, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 5498,88грн., яку відповідач відмовляється виплатити. Позивачка вважає дії відповідача, які виразились у відмові виплатити їй заборгованість з заробітної плати, незаконними, тому просить на підставі ст..117 КЗпП України стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку. Вказану суму вона вточнить під час розгляду справи. Також позивачка вважає, що їй заподіяна моральна шкода, тому що їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що заподіює їй моральні страждання. Моральну шкоду вона оцінює у 3000грн., яку й просить стягнути з відповідача на її користь. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, суду дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з зарплати у сумі 5498,88грн., середній заробіток за час затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку. Також вона зазначила, що діями відповідача, які виразились у несплаті їй заборгованості з зарплати, їй заподіяна моральна шкода. Вона не має можливості своєчасно розрахуватись за комунальні послуги, проживає одна, тому моральну шкоду вона оцінює у 3000грн. Представник позивачки [PERSON]позовні вимоги [PERSON]. підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Середній заробіток за час затримки виплати зарплати він просить стягнути з відповідача на користь позивачки на майбутнє по день фактичного розрахунку, тобто у тій сумі, яка буде складати на день фактичної виплати [PERSON]заборгованості по зарплаті. Відповідач - ліквідатор - арбітражний керуючий [PERSON]. позовні вимоги [PERSON]. визнав частково. Ліквідатор згоден з позовом в частині стягнення заборгованості з заробітної плати та в частині стягнення середнього заробітну за час затримки виплати зарплати по день її постановлення на облік у центр зайнятості, тобто по 15.10.2007р. В частині стягнення моральної шкоди [PERSON]. не згоден, тому що затримка виплати зарплати виникла у зв'язку з неплатоспроможністю ТОВ „Угле-Дар”, а також позивачкою не зазначено, в чому полягає заподіяна їй моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю вона заподіяна, та в обґрунтування цих вимог позивачка не надала докази. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON]. обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з трудовою книжкою, копія якої додана до матеріалів справи, [PERSON]працювала у ТОВ „Угле-Дар” з 22.09.2003 року. 27.08.2007 року вона була звільнена з підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.10.2007р. товариство з обмеженою відповідальністю „Угле-Дар” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого [PERSON]. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У судовому засіданні ліквідатором [PERSON]. у повному обсязі визнані вимоги [PERSON]. в частині стягнення заборгованості з заробітної плати у сумі 5498,88грн. Вказана сума ніким із сторін не оспорюється, тому згідно із ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вимоги [PERSON]. в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку визнані відповідачем частково. Відповідач вважає, що оскільки [PERSON]з 15.10.2007р. перебуває на обліку в центрі зайнятості, то стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виплати зарплати не на день постановлення рішення, а на день постановлення на облік в центр зайнятості, тобто по 15.10.2007р. З такою думкою відповідача погодитись не можна, тому що Законом України від 20.12.2005р. із ст..117 КЗпП України виключена частина третя. У зв'язку з цим право працівника на виплату середньої зарплати за час затримки розрахунку при звільненні не ставиться в залежність від отримання заробітної плати за новим місцем роботи, або отримання допомоги по безробіттю. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вимоги позивачки та її представника про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати на майбутнє по день фактичного розрахунку, тобто у тій сумі, яка буде складати на день фактичної виплати позивачці заборгованості по зарплаті є необґрунтованими. Діючим законодавством не передбачено задоволення вимог (стягнення середньої заробітної плати по день фактичного розрахунку) на майбутнє. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівникові сум суд прийшов до наступного висновку. Оскільки між позивачкою [PERSON]та відповідачем - ліквідатором [PERSON]. спір про розмір належних звільненому працівникові [PERSON]відсутній, то стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто на день постановлення даного рішення, у сумі 5566грн. з наступного розрахунку. Розмір заробітної плати, який приймається судом до розрахунку, сторонами не оспорюється. 2028,33грн. (заробітна плата за останні два місяці роботи) : 44 дні (кількість робочих днів у червні та липні 2007р.) = 46грн. (розмір середньоденної зарплати). 46 грн. х 121 день (кількість робочих днів з 28 серпня 2007 року по 14 лютого 2008 року) = 5566грн. Розглядаючи вимоги [PERSON]. в частині стягнення моральної шкоди у сумі 3000грн., суд приходить до висновку, що задоволенню вони не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди суд керується нормами Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а також вважає за необхідне застосувати рішення Європейського суду по справі „[PERSON]проти [INFO]” (2001), яке більш змістовно розкриває поняття справедливої сатисфакції (ст.41 Конвенції). Враховуючи, що Конвенція являється частиною національного законодавства, а відповідні рішення прецендентними, то мається можливість посилатись на вказане рішення як на джерело права. Зокрема, в рішенні „[PERSON]проти [INFO]” (2001) при визначенні розміру моральної шкоди Європейський суд використовував принцип, по якому сам факт визнання порушених прав являється достатнім для справедливої сатисфакції. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову в частині стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати зарплати є адекватним засобом для згладжування душевних страждань [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що сума середньої заробітної плати є більшою ніж заборгованість по заробітної платі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. в частині стягнення моральної шкоди в грошовому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку в межах платежів за один місяць.

Outcome: partial