Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

14.01.2008 року позивач з вищезазначеним позовом звернулася до суду. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що земельна ділянка, площею 572 кв.м., яка знаходиться [ADDRESS], яка була предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу, належала їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Проте, в порушення вимог ст.. 369 ЦК України, вищезазначена земельна ділянка була відчужена відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного та посвідченого 7 листопада 2007 року за реєстровим номером 1185. З наведених підстав просила визнати даний правочин недійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити, визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 7 листопада 2007 року № 1183 недійсним. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що спірна земельна ділянка була набута відповідачем за час шлюбу, а відповідно, являється спільним сумісним майном подружжя і при її відчуженні вимагалась згода другого з подружжя. В зв»язку з чим, просив позов задовольнити. Відповідач, представник відповідачів, кожен зокрема, позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень, представник відповідачів в судовому засіданні пояснила, що спірна земельна ділянка була набута відповідачем [PERSON] в порядку безоплатної приватизації, а відповідно, належала йому на праві особистої власності, якою він розпорядився, відчуживши її. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] суду пояснила, що майно набуте громадянином в порядку безоплатної приватизації являється його особистою власністю і згода другого із подружжя на його відчуження не вимагається. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідачів, третьої особи без самостійних вимог, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.12.1991 року, який було припинено внаслідок розірвання в судовому порядку 08.10.2007 року /ар.сп.5, 8 / Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] спірну земельну ділянку, площею 572 кв.м., яка знаходиться [ADDRESS], використовуючи надане ст.. 14 Конституції України право, отримав в порядку, безоплатної приватизації, на підставі п. 6 ст. 118 ЗК України, що підтверджується рішенням Світязької сільської ради від 30.12.1999 року № 8/7 /ар.сп.33 /. Спірна земельна ділянка вільна від забудови. Отже, відповідач [PERSON], будучи власником даної земельної ділянки /ар.сп.9/ відчужив її на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу [PERSON] 07.11.2007 року за реєстровим № 1183 /ар.сп.28-29/. Посилання позивача на ту обставину, що спірна земельна ділянка була набута відповідачем за час шлюбу, а відповідно, є спільною сумісною власністю, є безпідставним. Відповідно до ч. 7 ст. 8 ЦПК України, передбачено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства ( аналогія права). Статтею 14 Конституції України передбачено право кожного громадянина на безоплатне отримання земельної ділянки шляхом приватизації. Отже, право на приватизацію земельної ділянки є невід»ємним правом кожного громадянина, а відповідно, і його особистою власністю. В такому ж порядку і позивач вправі, використовуючи своє конституційне право, отримати земельну ділянку. Тому, виходячи з вищевикладеного, порушень прав позивача при укладенні та посвідченні оскаржуваного договору купівлі-продажу не вбачається, а відповідно, підстави, зазначені позивачем, для визнання його недійсним, є не законними. Позивачем при подачі позову до суду сплачено державне мито в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрати на ІТЗ в розмірі 7,50 грн., проте, з договору купівлі-продажу земельної ділянки п. 2.1. вбачається, що ринкова, дійсна вартість земельної ділянки становить 56487,00 гривень, тому, державне мито в розмірі 556, 37 гривень та 22 гривні 50 копійок - витрати на ІТЗ підлягає стягненню з позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved