Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 2 жовтня 1990 року він був затриманий співробітниками ОМУ ГУМВС України в Одеській області за підозрою в скоєні злочину. 5 жовтня 1990 року йому було об'явлено постанову про залучення його в якості обвинуваченого та пред'явлено звинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. 142 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) та було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 29 грудня 1990 року йому було пред'явлено звинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. ст. 17, 142 ч. 3, 193 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року). 16 січня 1991 року вказана кримінальна справа була направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті. 28 травня 1991 року йому була замінена міра запобіжного заходи з тримання під вартою на підписку про не виїзд. 15 березня 2006 року постановою СУ ОМУ ГУМВС України в Одеській області кримінальна справа у відношенні нього була закрита згідно ст. ст. 6 п. 2, 130, 213 КПК України - за відсутністю складу злочину та відмінена міра запобіжного заходу. 17 травня 2006 року Малиновським районним судом м. Одеси кримінальна справа по звинуваченню позивача закрита у зв'язку з закінченням строку давності. Незаконними діями працівників попереднього слідства він був позбавлен конституційного права на свободу і особисту недоторканість на протязі більш ніж 15 років, що завдало йому моральної шкоди, яка виражається в тому, що за час незаконного позбавлення волі йому завдано тяжких фізичних і моральних страждань. Погіршилися нормальні життєві зв'язки, ускладнилися родинні відносини, втрачена перспектива ділової активності і реалізація особистих планів. Негативні емоції та переживання вплинули на спокій та стан його здоров'я. Таким чином, моральну шкоду він оцінює в 5 500 000 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, стягнути з Державного бюджету України в особі Державного казначейства України на його користь нанесену посадовими особами ОМУ ГУМВС України в Одеській області моральну шкоду у розмірі 5 500 000 грн. Представник ОМУ ГМВС України в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Представник Державного казначейства України у судовому засіданні також позов не визнав, просив у його задоволені відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 2 жовтня 1990 року [PERSON] був затриманий співробітниками ОМУ ГУМВС України в Одеській області за підозрою в скоєні злочину. 5 жовтня 1990 року йому було об'явлено постанову про залучення його в якості обвинуваченого та пред'явлено звинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. 142 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) та було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 29 грудня 1990 року позивачу було пред'явлено звинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. ст. 17, 142 ч. 3, 193 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року). 16 січня 1991 року вказана кримінальна справа була направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті. 28 травня 1991 року [PERSON] була замінена міра запобіжного заходи з тримання під вартою на підписку про не виїзд. 15 березня 2006 року постановою СУ ОМУ ГУМВС України в Одеській області кримінальна справа у відношенні позивача була закрита згідно ст. ст. 6 п. 2, 130, 213 КПК України - за відсутністю складу злочину та відмінена міра запобіжного заходу. 17 травня 2006 року Малиновським районним судом м. Одеси кримінальна рправа по звинуваченню [PERSON] закрита у зв'язку з закінченням строку давності. Суд вважає, що незаконними діями працівників попереднього слідства позивач був позбавлен конституційного права на свободу і особисту недоторканість на протязі більш ніж 15 років, що завдало йому моральної шкоди, яка виражається в тому, що за час незаконного позбавлення волі йому завдано тяжких фізичних і моральних страждань. Погіршилися нормальні життєві зв'язки, ускладнилися родинні відносини, втрачена перспектива ділової активності і реалізація особистих планів. Негативні емоції та переживання вплинули на спокій та стан його здоров'я., при цьому суд вважає за можливе задовольнити його позов в частині стягнення моральної шкоди у сумі 500 000 гр. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Outcome: partial