Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про відшкодування майнової та моральної шкоди , заподіяної внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 01.09.2005 р., близько 22.00 год., на 203 км автодороги Київ-Луганськ-Ізварино, їхав своїм автомоблем ЗАЗ-1102 д/н [NUMBER]в напрямку м.Черкаси з ввімкнутим дальнім освітленням. Далеко попереду від нього рухався зустрічний транспорт і, коли автомобілі наблизились до відстані, що почали засліплювати один одного, увімкнув ближнє освітлення. Коли автомобілі розминулись, він , несподівано для себе, на відстані близько 5-7 м. попереду свого автомобіля , побачив неосвітлений причеп автомобіля і різко повернув кермо вліво , щоб об”їхати його. Що було далі не пам”ятає. Як потім з”ясувалось , він зіткнувся з вказаним причепом і був доставлений у Кам”янську ЦРЛ. Постановою Кам”янського РВ УМВС України від 14.11.2005 р. відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, що мала місце 01.09.2005 р. Вважає, що винним у скоєнні ДТП є [PERSON]- водій автомобіля ГАЗ-69 д/н [NUMBER], який рухався в нічний час з самовиготовленим причепом, на якому несправна зовнішня освітлювальна сигналізація та не горіли задні габаритні ліхтарі і в зв”язку з цим він не міг бачити автомобіль , який рухався попереду, і не міг вибрати безпечну для руху дистанцію. Внаслідок ДТП він зазнав моральних та матеріальних збитків. Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля ЗАЗ-1102 д/н [NUMBER]є недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 9538,46 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля становить 5922,84 грн., тобто менша за вартість ремонту. Оплата послуг спеціаліста товарознавця становить 350 грн. Завдані матеріальні збитки становлять 6272, 84 грн. Внаслідок ДТП йому також заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому , що автомобіль став непригодним для використання і ремонту і він і його сім”я позбавленні засобу пересування. Також він зазнав фізичного болю, страждань та нервовий стрес від пережитого. В Кам”янській ЦРЛ він знаходився з 01.09.2005 р. по 02.09.2005 р., а потім був перевезений в Олександрівську ЦРЛ Кіровоградської області , по місцю проживання , де він пробув на стаціонарному лікуванні з 02.09.2005 по 23.09.2005 р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Від отриманих тілесних пошкоджень у нього погіршився сон, з”явились часті головні болі , втратив душевний спокій. Був порушений установлений ритм життя , оскільки додатково потрібно було вирішувати проблеми з транспортним засобом для поїздок по власним справам. Його страждання посилились відмовою відповідача відшкодувати понесені ним матеріальні збитки. Заподіяну моральну шкоду він оцінює в 1700 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримав повністю , просив суд стягнути на його користь 6272 грн. 84 коп. матеріальної шкоди та 1700 грн. моральної шкоди. Відповідач [PERSON]. позов не визнав повністю, пояснив, що 01.09.2005 р., близько 22 год., рухався на своєму автомобілі ГАЗ -59 на під”йомі в м.Кам”янка зі швидкістю близько 15-20 км/год , перевозив бджолиний павільйон. Були сутінки і він рухався на ближньому світлі. Почув сильний удар в причіп. Після удару вийшов з автомобіля, взяв ліхтар і побачив , що в причіп в”їхала машина , ввійшла в ресори і погнула причіп на 15 см . Із машини гула сильна музика. Позивач був за кермом,а його попутник ходив. У них в машині не горіла жодна лампочка. Під”їхала ще одна машина і він попросив їх викликати міліцію і швидку допомогу. Попутник відкрив позивачу двері і він вийшов. Водій був травмований - він мовчав, а попутник розповів , що вони їхали зі швидкістю 120 км/год. Павільйон , який він перевозив , він виготовив в 1987 р, використовує вже 17 років, причіп був справний - і освітлення, і кріплення. На причепі були задні габаритні фонарі , які показували тормоз , поворот, габарит, а на дошці були світловідображувачі червоного кольору , дошка при зіткненні повністю розбилась і впала в причіп. Лівий фонар при зіткненні повністю був зім”ятий, роботу показував правий. Під час огляду транспортного засобу працівниками ДАІ перевірялась робота освітлювальних приладів , як автомобіля так і причепа - всі світлові прилади працювали за винятком заднього лівого на причепі. За клопотанням [PERSON]. до участі в справі в якості третьої особи 13.11.2007 р. була залучена [PERSON]., яка пояснила, що автомобіль ЗАЗ-1102 належить їй, але вона фактично передала його синові [PERSON]. у володіння, оскільки немає коштів на нотаріальне переоформлення. Син на ньому їздить, за свої кошти проводить ремонт автомобіля. На відшкодування матеріальних збитків вона не претендує, не заперечує, щоб вони були відшкодовані на користь сина [PERSON]. Суд , заслухавши позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали відмовної справи № 431 , матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю , виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2005 р. , близько 21 год. 50 хв., на 230 км. автодороги Київ-Луганськ - Ізварине сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були сторони по справі - [PERSON]., водій автомобіля ЗАЗ -1102 д/н [NUMBER], який знаходився в його оперативному управлінні, та [PERSON]., водій автомобіля ГАЗ-69 д/н [NUMBER]. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.11.2005 р. [PERSON]. не витримав безпечної швидкості руху, дистанції та скоїв наїзд на самовиготовлений причіп, який не зареєстрований в установленому порядку і непрацюючою зовнішньою світловою сигналізацією, до автомобіля ГАЗ-69 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті зіткнення автомобіль ЗАЗ-1102 , д/н [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження , а водій [PERSON]. отримав тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, струс головного мозку. Причиною скоєння ДТП є порушення водієм [PERSON]. п.12.1, 12.2, 12.3, 13.1 ПДР України а водієм [PERSON]. п.31.3, 31.4, 31.4.3, 31.6 ПДР України. Рахуючи, що винним у скоєнні ДТП є [PERSON]. , [PERSON]. звернувся з позовом до [PERSON]. про відшкодування заподіяної шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилався на висновок автотоварознавчого дослідження, постанову Смілянського райсуду від 01.11.2005 р. про притягнення [PERSON]. до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідач [PERSON]. свою вину у вчиненні ДТП не визнав і вважає, що саме порушення позивачем п.п. 12.2, 12.8, 12.9 ПДР знаходяться у причинному зв”язку з розвитком механізму ДТП та його наслідками. У відповідності до ст.143 ЦПК України для з”ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки , ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. За клопотанням позивача [PERSON]. була призначена автотехнічна експертиза, на вирішення якої було винесено ряд питань , що мають істотне значення для справи. Але в подальшому [PERSON]. відмовився оплатити вартість експертизи. В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 “Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах” зазначено, що оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. У разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що у дорожньо-транспортній пригоді , що мала місце 01.09.2005 р. є вина і позивача [PERSON]. , і відповідача [PERSON]. Це підтверджується матеріалами відмовної справи № 431 по факту ДТП , зокрема постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.11.2005 р., де зазначено, що причиною скоєння ДТП є порушення водієм [PERSON]. п.12.1, 12.2, 12.3, 13.1 ПДР України а водієм [PERSON]. п.31.3, 31.4, 31.4.3, 31.6 ПДР України. Це також підтверджується тим, що 13.09.2008 року були складені протоколи про адміністративне правопорушення на [PERSON]. та [PERSON]. за ст. 124 КУпАП та направлені в райвідділи ДАІ: на [PERSON]. - до Смілянського відділу ДАІ, на [PERSON]. - до Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, що підтверджується записом у журналі реєстрації адміністративних правопорушень Кам”янського відділення ДАІ, який був оглянутий в судовому засіданні . Адміністративний матеріал на [PERSON]. був розглянутий Смілянським райсудом 01.11.2005 р., він був притягнутий до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 грн. Адміністративний матеріал на [PERSON]. був втрачений при пересилці, оскільки в суді було встановлено, що в Олександрівський райвідділ УМВС України в Кіровоградській області він не надходив і Олександрівським районним судом Кіровоградської області не розглядався. Суд, оцінюючи постанову Смілянського райсуду Кіровоградської області від 01.11.2005 р. про притягнення до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП [PERSON]. як доказ по справі, враховує те, що в постанові не зазначено, які правила дорожнього руху були порушені [PERSON]., що призвело до пошкодження транспортного засобу , і не зазначено, який саме транспортний засіб був пошкоджений. У відповідності до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах , а саме: 1) шкода , завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною 4 особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди , вона їй не відшкодовується ; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Але, враховуюче те, що позивачем [PERSON]. не надано доказів того, які саме дії водіїв знаходяться у причинному зв”язку з розвитком механізму даного ДТП та його наслідками, суд не може визначити, яка ступінь вини кожного з учасників ДТП. Суд також не бере до уваги висновок № 0089 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та суми матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ-1102, д/н [NUMBER], оскільки дослідження не є висновком експерта, судом не призначалось, і спеціаліст , який його виконував, не був попереджений про кримінальну відповідальність в установленому порядку . Що стосується стягнення моральної шкоди , суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають , так як позивачем [PERSON]. не надано доказів, які б свідчили про те, що діями відповідача [PERSON]. було завдано шкоду автомобілю та заподіяно шкоду його здоров”ю. Крім того, у даній дорожньо-транспортній пригоді є вина і самого позивача. Суд також не може взяти до уваги акт судово-медичного дослідження (обстеження) [PERSON]. за № 174 від 05.09.2005 р., так як дослідження не є висновком експерта, судом не призначалось, і спеціаліст , який його виконував, не був попереджений про кримінальну відповідальність в установленому порядку . Виходячи з наведеного , суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON]. про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів , які б свідчили про те, що саме дії відповідача [PERSON]. знаходяться в причинному зв”язку з механізмом скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. На підставі ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: dismissed