Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд : - Визнати незаконним та скасувати рішення 45 сесії Ялтинської міської ради № 20 від 1 березня 2002 року в частині передачі у власність [PERSON]. та іншім співвласникам жилого будинку земельної ділянки загальною площею 0.2035 га у спільну сумісну власність за адресою: [ADDRESS] - Визнати незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 8 квітня 2005 року про передачу [PERSON]. права власності на жилий будинок літера „Ц” за адресою: [ADDRESS] - Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 1235 від 25 серпня 2005 року „Про виділ жилого будинку літера Ц зі складу домоволодіння [ADDRESS]та видачу свідоцтва про право власності”; - Стягнути на її користь з [PERSON]. у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень; - Стягнути на її користь з Ялтинської міської ради у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень; - Зобов'язати [PERSON]. у порядку відшкодування майнової шкоди в натурі відновити зруйнований сарай літера „С”. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка [PERSON]. є співвласницею квартири у багатоквартирному будинку [ADDRESS], тому водночас є співвласницею допоміжних приміщень будинку, зокрема, сараю літера „С”, розташованого на прибудинковій території. На підставі оскаржуваних рішень Ялтинської міської ради, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради відповідачка [PERSON]., одержавши державний акт на право власності на земельну ділянку, тим самим набула право власності на прибудинкову територію, на якій самочинно здійснила будівництво жилого будинку літера 1-А і капітальної огорожі. При цьому під час будівництва були знесені допоміжні приміщення, зокрема, сарай літера „С”. [PERSON]., наполягаючи на тому, що є власницею неправомірно знищеного нерухомого майна, просить суд відшкодувати майнову шкоду в натурі шляхом його відновлення, вважає, що у зв'язку із знищенням майна, власником якого вона є, перешкодами у здійсненні права користування прибудинковою територією, а також прийняттям рішень органами місцевого самоврядування щодо передачі відповідачці [PERSON]. у власність земельної ділянки та реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, їй було завдано душевних страждань Як на правову підставу позовних вимог у позовній заяві [PERSON]. посилається на ст. 21, 23, 1166, 1192 ЦК України. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON]. за довіреністю [PERSON]. просила суд задовольнити позовні вимоги її довірителя із зазначених підстав, при цьому визнала, що про існування оскаржуваного рішення Виконкому Ялтинської міської ради від 8 квітня 2005 року „Про передачу [PERSON]. права власності на жилий будинок літера „Ц” за адресою:[ADDRESS]” їй особисто чи її довірителю нічого не відомо, дата його прийняття, назва вирішуваного питання є недостовірними. Ухвалою судді Ялтинського міського суду АРК від 23 листопада 2007 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON]. до [PERSON]. і Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, яка була об'єднана провадженням із первинним позовом згідно ухвали суду від 29 листопада 2007 року. Позивачка [PERSON]. просить суд: - Визнати об'єктами самочинного будівництва житловий будинок літера [ADDRESS]з капітальним парканом; - Визнати незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 8 квітня 2005 року про передачу [PERSON]. права власності на жилий будинок літера „Ц” за адресою: [ADDRESS] - Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 1235 від 25 серпня 2005 року „Про виділ жилого будинку літера Ц із складу домоволодіння [ADDRESS]та видачу свідоцтва про право власності”; - Зобов'язати [PERSON]. у порядку відшкодування майнової шкоди в натурі відновити зруйнований сарай літера „С”. - Зобов'язати [PERSON]. усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом зносу жилого будинку [ADDRESS]з капітальним парканом. Позовні вимоги позивачка [PERSON]. обґрунтувала тим, що разом зі своєю матір'ю [PERSON]. є співвласницею квартири № 21 у багатоквартирному будинку [ADDRESS], а отже й власницею допоміжних приміщень будинку. Відповідачці [PERSON]. на підставі оскаржуваного рішення Ялтинської міської ради було протиправно передано у власність земельну ділянку, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку, і на якій вона, знищивши допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - сараю літера „С”, здійснила самочинне будівництво жилого будинку, зареєстрованого на праві власності за окремою адресою [ADDRESS]. Способом відшкодування шкоди, завданої майну, [PERSON]. добровільно обрала відшкодування в натурі, тобто відновлення знищеного сараю літера „С”. Стверджуючи, що вона також є власницею земельної ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку, позивачка [PERSON]. вважає, що [PERSON]. чинить перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою і просить суд зобов'язати відповідачку знести збудований нею жилий будинок та капітальну огорожу. Представник відповідачів Ялтинської міської ради та Виконавчого комітету Ялтинської міської ради проти позовів заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість, зазначивши, що оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування прийняті у межах наданих повноважень та відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, норм Земельного кодексу України тощо. Право власності на земельну ділянку [PERSON]. набула із дотримання встановленого порядку правомірно. Відповідачка [PERSON]. у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності разом із запереченнями проти позовів. За змістом заперечень відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовів, посилаючись на відсутність самого предмета судового захисту, тобто порушеного права власності або користування спірним сараєм. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні заяви є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з таких підстав. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2005 року Серії САА № 136704 посвідчено, що [PERSON]. і [PERSON]. є власниками по &frac12; частки квартири [ADDRESS] кожна. За змістом Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням [PERSON]. та інших громадян про офіційне тлумачення положень п. 2 статті 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього закону допоміжні приміщення є об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. З цього випливає, що позивачі є разом з іншими власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] співвласниками допоміжних приміщень цього будинку, якими є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку та побутового обслуговування його мешканців (стаття 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку”). На підставі рішення 45 сесії Ялтинської міської ради № 20 від 1 березня 2002 року та згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 26 липня 2002 року [PERSON]. разом з невизначеним колом співвласників жилого будинку одержала у власність земельну ділянку площею 0.2035 га в межах згідно з планом за адресою:[ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці [PERSON]. відповідно до рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 25 квітня 2001 року за № 142 здійснила реконструкцію з розширенням і надбудовою квартири [ADDRESS], і на момент вирішення справи у суді є власницею жилого будинку літера Ц. Право власності [PERSON]. на житловий будинок зареєстроване та посвідчується згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 8 квітня 2005 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради за № 1235 від 25 серпня 2005 року житловий будинок літера „Ц” виділено зі складу домоволодіння [ADDRESS] та привласнено нову поштову адресу:[ADDRESS]-а. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому Ялтинський міський суд встановив, що судових рішень з приводу оспорювання законності набуття [PERSON]. права власності на земельну ділянку і житловий будинок (скасування державної реєстрації права власності на нерухомість, посвідченого свідоцтвом про право власності, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку) не приймалось, сторони на такі преюдиціальні обставини, обґрунтовуючи позовні вимоги та відповідно заперечення проти них, не посилались. Таким чином, відповідачка [PERSON]. є повноправним власником житлового будинку і земельної ділянки, на якій він збудований. А оскільки правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено статтею 316 ч. 1 ЦК України, позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і задоволені бути не можуть. Доки земельна ділянка, житловий будинок є об'єктами права власності, суд не вправі ухвалювати рішення про їх знесення, усунення перешкод у здійсненні права користування іншими об'єктами, що розташовані на земельній ділянці, яку передано у власність відповідачки, або застосовувати інші способи захисту прав, пов'язані з обмеженням прав титульного власника, зокрема, стосовно визнання незаконними та скасування актів індивідуальної дії, які стали підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків відповідача. Таке тлумачення вимог цивільного законодавства у взаємозв'язку із з'ясованими обставинами справи відповідає змісту конституційного принципу непорушності права власності (стаття 41 ч. 4 Конституції України) та гарантій мирного володіння своїм майном, встановлених у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З довідок КП Ялтинське БТІ від 8 серпня 2005 року та від 17 січня 2008 року, плану земельної ділянки будинку [ADDRESS], Акту користування на квартири домоволодіння вбачається, що на прибудинковій території багатоквартирного будинку розташований сарай літера „С”. Позивачі, обґрунтовуючи своє право на цей об'єкт, наполягають, що сарай є допоміжним приміщенням і є спільною сумісною власністю співвласників будинку. Як вбачається з акту ДІБК перевірки дотримання законодавства про будівництво від 5 січня 2005 року, розташований на прибудинковій території багатоквартирного будинку сарай літера „С” був розібраний, проте за вже викладених підстав ухвалення рішення про відшкодування шкоди в натурі способом відновлення майна є об'єктивно неможливим, а обраний спосіб захисту є незастосовним, оскільки відновлення такого об'єкту фактично потягне вилучення земельної ділянки, але таких вимог суд не вирішував. При цьому, зважаючи на те, що сарай літера „С” органічно не був пов'язаний з конструкціями багатоквартирного будинку, суду не було надано доказів того, що первинно на цей об'єкт як на новостворене нерухоме майно виникло право власності у відповідності з порядком, який існував на момент його реєстрації, а отже, що сарай є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку. Відсутність таких даних є підставою для висновку про відсутність у позивачів як співвласників багатоквартирного будинку права власності на такий об'єкт нерухомості, а за наслідками й права на позов про відшкодування майнової шкоди. Також суд зауважує, що [PERSON]., [PERSON]. не є власниками чи користувачами спірної земельної ділянки, оскільки таку у встановленому ст. 118 ЗК України порядку чи з інших підстав їм у власність не передавалось. Тому посилання в обґрунтування позовних вимог на порушення таких прав прийняттям оскаржуваних актів індивідуальної дії та конкретними діями [PERSON]., пов'язаними з реконструкцією квартири, з правової точки зору є неприйнятними. Знесення житлового будинку літера „Ц”, розташованого за адресою:[ADDRESS]-а, крім того, що не спрямоване на захист суб'єктивних прав позивачів, є нікчемним способом захисту як із наведених підстав, так й тому, що цей будинок є реконструйованою квартирою, придбаною відповідачкою [PERSON]. за договором купівлі-продажу від 5 травня 1998 року, який у встановленому порядку оспорений не був. Обґрунтовуючи позовні вимоги про знесення житлового будинку, позивачі не посилаються на інші обставини, крім тих, яким суд вже дав належну оцінку. Щодо доводів позивачів, за змістом яких вони фактично наголошують на порушенні цивільного інтересу, пов'язаного з перешкоджанням у наданні земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного будинку, то суд у цьому зв'язку зазначає, що відповідно до § 3.6 Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його потяг до нього; цивільний інтерес завжди зумовлений загальним змістом об'єктивного права. Статтею 42 ЗК України встановлено, що у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування лише об'єднанню співвласників. Тобто, враховуючи, що об'єктивне право на набуття у власність або користування земельною ділянкою для обслуговування багатоквартирного будинку та належних до нього будівель і споруд визнається за об'єднаннями співвласників, позивачі не мають саме легітимного прагнення на набуття у власність земельної ділянки, а отже, не є належними позивачами у справі. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги, що відповідно до статті 1167 ЦК України умовою відшкодування моральної шкоди є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності завдавача шкоди. Оскільки обставин вчинення відповідачами неправомірних дій чи прийняття незаконних актів індивідуальної дії, які порушили права позивачів, судом не встановлено, ці позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо заявленої [PERSON]. вимоги про визнання об'єктами самочинного будівництва житлового будинку літера [ADDRESS]разом з капітальною огорожею, суд зазначає, що крім безпідставності відповідних доводів на її обґрунтування, така не підлягає задоволенню тому, що не спрямована на настання певних юридичних наслідків, тобто з вирішенням такої закон не пов'язує відновлення порушених прав, свобод та інтересів (стаття 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в присутності сторін та їх представників, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши такі доказами, суд дійшов висновку, що позовні заяви не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed