Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

22.03.2007 року позивачка звернулась до районного суду з позовом про припинення договору оренди земельної частки (паю) від 28. 05.2000 року, який був укладений між нею та СЗАТ "Батьківщина", шляхом його дострокового розірвання. Підставами розірвання договору вона вказала невиконання умов договору щодо своєчасної сплати орендної плати та зміна предмета договору оренди, після чого договір між сторонами не переукладався. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і , посилаючись на встановлені у судовому засіданні обставини, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Заслухав пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, показання представників позивача, які були допитані як свідки, дослідив обставини справи та перевірив їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Указом Президента України від 3 грудня 1999 року №1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" запроваджено обов"язкове укладання підприємствами, установами, організаціями, які використовують землю для сільськогосподарських потреб, договорів оренди земельної частки (паю), майнового паю з власниками цих часток, паїв з виплатою орендної плати у натуральній або грошовій формах. Як було встановлено у судовому засіданні 28 травня 2000 року між сторонами укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на вісім років, предметом договору є земельна частка (пай) розміром 6.45 ум. кадастрових гектарів, вартістю 32892 грн., яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом. Цього ж дня вказаний договір був зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Гуляницької сільської ради. У подальшому 15.09.2005 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку та є власником земельної ділянки, площею 6, 16 га у межах території Гуляницької сільської ради Врадіївського району. Відповідно до розділу 9 Перехідних положень Закону України "Про оренду землі" (далі Закону) громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі ( на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього закону. Після виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Матеріали справи свідчать, що між сторонами у зв"язку з отриманням позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку та виділенням її в натурі на місцевості, договір оренди земельної частки (паю) не переукладався і продовжує діяти, хоча предмет оренди-земельна частка (пай) вже не існує, а відтак змінилися і суттєві умови виконання зобов"язань. Оренда земельної частки (паю) та оренда земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами, у зв"язку з чим сторони повинні були привести договірні відносини у належний стан відповідно до вимог Закону. Крім того, істотно змінилися законодавчі вимоги щодо розміру орендної оплати. Так, в договорі оренди земельної частки (паю) передбачено сплату орендної плати в розмірі 329 грн., проте після прийняття Указу Президента"Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 02.02.2002 року із змінами внесеними 13.09.2002 року, яким передбачено розмір орендної плати не менше 1.5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря, вказаний договір також не був приведений у відповідність. У судовому засіданні, окрім того, було встановлено, що позивач неодноразово зверталась до директора товариства з питання переукладення договору на більш вигідних умовах та у подальшому щодо питання розірвання договору за згодою сторін, у зв"язку з бажанням власника обробляти земельну ділянку самостійно, але так між сторонами і не було досягнуто згоди з вказаних питань. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином і в строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Однак, в порушення ст. 24 Закону, п. в ч.1 ст. 96 ЗК України та умов договору, орендарем не в повній мірі виконуються умови договору, через що за 2006 рік виникла заборгованість по сплаті орендної плати, яка відповідно до Указу Президента України від 02.02.02 року №902/202 складає 608 грн.03 коп, що є істотним порушенням умов договору. При цьому, суд вважає, що встановивши у судовому засіданні істотні порушення умов договору щодо невиконання зі сторони орендаря зобов"язань щодо оплати орендної плати, яке ставить сім"ю позивача у скрутне матеріальне становище, це є підставою для розірвання договору достроково, що передбачено ст. 32 Закону України "Про оренду землі". Вищенаведені обставини підтверджуються показаннями представників позивача [PERSON], [PERSON], письмовими доказами - договором оренди земельної частки (паю), довідкою Гуляницької сільської ради №107 від 23.03.2007 року про наявність заборгованості по орендній платі за 2006 рік, довідкою Врадіївського районного відділу земельних ресурсів , згідно якої вартість земельної ділянки площею 6, 16 га складає 40312 грн. 58 коп., державним актом на право власності на земельну ділянку, актом обстеження земельної ділянки позивачки, з якої вбачається, що ділянка не оброблялась. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання , є обгрунтованими, поскільки вони відповідають ст. 41 Конституції України, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду землі". Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності, за захистом якого позивач і звернувся до суду .

Outcome: approved