Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-03 00:00:00

У листопаді 2007 року позивач звернулась до суду зі вказаним позовом до відповідача, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь 700 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 24 березня 2006 року, приблизно о 13 год. 45 хв., по вул. Івана Франка, 2 у місті Києві вона перебувала на тротуарі біля медичного центру «Залена хвиля». В цей час автомобіль марки «Рено», державний реєстраційний [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], рухаючись по тротуару, здійснив на неї наїзд. Також посилається на те, що ДТП сталась з вини водія [PERSON], про що свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, провадження по якій було порушене за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди. За результатами розгляду вказаного матеріалу Шевченківським районним судом міста Києва було винесено постанову у справі №3-11684/2006, якою громадянина [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того вказує те, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено матеріальну шкоду, а саме: пошкоджено лівий чобіт, завдано шкоди верхньому одягу. Оскільки характер пошкодження взуття виключає можливість його відновлення, то вартість пари взуття становить суму матеріальної шкоди, яка становить 700 грн., придбані взимку 2006 року в магазині «Егле» ТРЦ «Караван». При цьому зазначає, що окрім майнової шкоди їй було також заподіяно моральну шкоду, яка полягає в отриманні значного нервового стресу від наїзду, здійсненого водієм [PERSON], який, до того ж, не надав їй медичної допомоги, а також залишив місце пригоди. Моральна шкода, зокрема, виявилась і в порушенні нормальних життєвих процесів через неможливість протягом певного часу поновити повноцінний спосіб життя. Окрім вказаного позивач також вказує, що в результаті пригоди, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забиття м'яких тканин лівої ноги, наслідком яких стала втрата працездатності на 14 календарних днів. Певний час позивачка була змушена знаходитись під наглядом лікаря-травматолога. Діагнозом лікаря-хірурга було встановлено початковий ступінь варикозного розширення судин в області ушкодження. Вона була позбавлена можливості відвідувати роботу та вести нормальний спосіб житті, не була в змозі вести господарювання через обмеження у русі, носити спідниці та деякі моделі взуття, швидко втомлювалась при русі переживала болісні відчуття в області ушкодження. Таким чином розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює в суму, що дорівнює 15 000 гривням. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, з огляду правових підстав їх задоволення позивач посилається на ст.ст. 11, 16, 1166, 1167 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини своє неявки суду не повідомив, клопотань щодо проведення розгляду справи у його відсутності суду не направляв. Згідно ухвали суду від 04.02.2008 року яка занесена до журналу судового засідання, розгляд справі відбувається в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2006 року визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, яке вчинено 24.03.2006 року приблизно о 17 год. 45 хв. на вул. І.Франка в м. Києві,, а саме [PERSON] керуючи автомобілем "Рено" державний [NUMBER], перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка знаходилась на тротуарі, чим порушив п.1.5, 10.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Ставлячи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилається на те, що їй було пошкоджено лівий чобіт, завдано шкоду верхньому одягу. Згідно із ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 частиною 2 цієї ж статті ЦК України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Даних які б вказували на підтвердження обставин отримання позивачем матеріальної шкоди заподіяної відповідачем, в матеріалах цивільної справи відсутні та представником позивача не доведено факт отримання такої шкоди позивачем. Отже позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Оцінивши докази які містяться в матеріалах справи суд вважає що позивачці була завдана моральна шкода діями відповідача, розмір якої суд визначає із фізичних страждань позивача та яка дорівнює 10000 грн. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд також виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, враховуючи вище викладені обставини позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 10000 грн.

Outcome: partial