Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення, вказуючи на те, що вона з 1992 року взяла шлюб з відповідачем, шлюб був розірваний 30 грудня 2004 року за рішенням суду, але сторони залишилися проживати в будинку [ADDRESS] разом з трьома неповнолітніми дітьми. Цю квартиру за усним розпорядженням директора державного підприємства „Старобільське ЛМГ” Луганської області було представлено відповідачеві, як працівникові цього підприємства. Після вступу в шлюб також за усною згодою керівництва свого підприємства туди вселився і позивач. Після розлучення стосунки між сторонами погіршилися, почались сварки та бійки. Позивачка неодноразово зверталася до органів міліції, але відповідач на попередження працівників міліції не реагував і продовжує себе непристойно вести, що негативно впливає на виховання дітей. Тому [PERSON] прохає суд виселити [PERSON] з квартири в будинку [ADDRESS] без представлення іншого жилого приміщення в зв'язку з неможливістю сумісного проживання. Відповідач позовні вимоги не визнав повністю і суду пояснив що він працював в державному підприємстві „Старобільське ЛМГ” Луганської області, і тому в 1994 році з усного розпорядження керівництва цього підприємства була виділена квартира в будинку [ADDRESS]. В тому. ж році в цю квартиру, також с усної згоди керівництва підприємства, його дружина [PERSON], яка потім також стала працювати у лісництві. Спільне життя не склалося, і їх шлюб був розірваний. Після його розірвання відповідач, позивач і троє їх дітей залишилися проживати в цієї квартирі. З ініціативи позивача почалися сварки, бійки і приниження. [PERSON] неодноразово писала заяви на нього в міліцію без усяких підстав. Оскільки квартира була виділена йому, ініціатором сварки є позивач, Ткачов М. вважає позовні вимоги необґрунтованими і прохає суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши стороні, допитавши свідків, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з слідуючих підстав: Як пояснили сторони, в 1992 році [PERSON] за усним розпорядженням керівництва державного підприємства „Старобільське ЛМГ”, як працівникові цього підприємства, була виділена квартира в будинку[ADDRESS], в яку в тому ж році також за усним розпорядженням того ж керівництва було вселено позивача, як дружину відповідача. При цьому ні самого розпорядження, ні ордеру на квартиру їм не видавали. Свідок по справі - представник Сватівського ЛМГ Луганської області [PERSON] пояснив, що ця квартира раніше належала на праві власності Старобільському ЛМГ. Ткачов отримав цю квартиру, як робітник цього підприємства. Свідок вважає, що квартира має статус службової, а всі документи по цьому питанню знаходиться в Старобільському ЛМГ. Судом для уточнення питання про статус квартири була витребувана інформація зі Старобільського ЛМГ, згідно з якою квартира знаходиться в жилому домі по вул. Пролетарській-26 м. Сватове, але архівні дані про статус цієї квартири, розпорядження про надання цього житла сторонам по справі не збереглися (а.с.35,36). Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на час розгляду справи власником цього будинку є Сватівське ЛМГ (а.с.29), але ніяких даних про статус цього житла немає. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що згідно з добутими доказами сторони по справі на законних підставах (усне розпорядження керівництва Старобільського ЛМГ), а не самовільно вселилися в цю квартиру в будинку [ADDRESS] Луганської області. Хоча на момент слухання справи правовий статус квартири (комунальна, державна, відомча, службова) не встановлений за відсутністю доказів. Той факт, що між сторонами склалися неприязні стосунки, підтверджується їх поясненнями, а також копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 13 серпня 2007 року за фактом бійки між сторонами по справі 8 серпня 2007 року (а.с.13). Але згідно ст. 116 СК України виселення без надання громадянину іншого житлового приміщення можливо тільки за наявністю двох умов: 1) систематичні порушення правил співмешкання, 2) якщо заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. В судовому засіданні не знайшло своє підтвердження систематичні порушення правил співмешкання (достовірно встановлено один факт), а також ніяких заходів запобіжного впливу, а також громадського впливу до [PERSON] не приймалося. Тому суд відмовляє в задоволенні в повному обсязі. Оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то суд згідно ст. 88 ЦПК України всі судові витрати відносить на нього.

Outcome: dismissed