Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про стягнення аліментів та коштів на власне утримання посилаючись на те, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2006 р., який за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р. розірваний, і оскільки спільна дитина [PERSON], [INFO], матірю якої є відповідач, проживає разом з ним, просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частка (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та &frac14; частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно на власне утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки він не працює і доглядає за дитиною. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, відмовившись від вимог про стягнення коштів на власне утримання. Змінені позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та дав пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечувала і пояснила, що вона не згодна сплачувати аліменти, оскільки не працює і не має доходу, і вважає, що дитина тимчасово проживає з позивачем, і вона має намір забрати дитину до себе та доглядати за нею, тому вважає вимоги про стягнення аліментів необґрунтованими. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстровано шлюбі з 27.10.2006 р., про що Коммунарським відділом РАГС Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 877. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р., який розглядав справу за позовом[PERSON], зазначений шлюб розірвано. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р. залишена проживати разом з батьком [PERSON] Факт проживання дитини з позивачем підтверджується довідкою з місця проживання [PERSON], виданою ЖЕД № 13 КП «ВРЕЖО № 5» від 25.02.2008 р. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, що підтверджується особистими поясненнями сторін. Аліментних зобов'язань відповідач не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, ч астка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню і стягненню на його користь підлягають аліменти у розмірі &frac14; частка заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Посилання відповідача на те, що вона має намір забрати неповнолітню дитину проживати до себе суд не приймає до уваги як підставу для відмову у задоволенні позову, оскільки місце проживання дитини визначено рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р., яка набрало законної сили, і місце проживання дитини визначене, як це встановлено судовим рішенням, за взаємною згодою сторін, що відповідно до вимог ст. 61 ЦК України не потребує доказуванню, у зв'язку з чим позивач, як особа, з якою проживає дитина має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved