Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

У листопаді 2007 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява ТОВ “Ш.” до[PERSON]. про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Заявник вказав, що на протязі 2004 р. відповідач одночасно обіймав посади директора ТОВ “Ш.” і ПП “Агрофірма ”[PERSON].”. Зловживаючи службовим становищем, всупереч вимогам п. 8.1 Статуту ТОВ “Ш.” він без рішення загальних зборів учасників позивача уклав з ПП “Агрофірма ”[PERSON].” договір купівлі-продажу від 22.01.2004 р. за № 1 та реалізував цьому підприємству згідно акту прийому-передачі площ від 22.01.2004 р. незавершене виробництво - посіви зернових культур під врожай 2004 року на загальну суму 110.942 грн. Отримавши за видатковим касовим ордером від 16.03.2004 р. за № 38 з каси ПП “Агрофірма ”[PERSON].” 79.347 грн. для придбання посівів зернових культур під урожай 2004 р., З. у подальшому не вніс їх до каси позивача, завдавши майнової шкоди у зазначеному розмірі. Посилаючись на ст. 1166 ЦК України, просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати заподіяну шкоду у сумі 79.347 грн., а також судові витрати у справі. У березні 2008 р. представник позивача зменшив розмір позовних вимог, оскільки відповідно до акту міжрайонного Маловисківського контрольно-ревізійного відділу від 08.02.2005 р. за № 10-21/27 та даних бухгалтерського обліку дебіторська заборгованість ПП “Агрофірма ”[PERSON].” перед ТОВ “Ш.” станом на 01.06.2006 р. складала 62.858,01 грн. У попередньому судовому засіданні та 20.03.2008 р. представник позивача [PERSON]підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник позивача 28.03.2008 р. у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з його письмової заяви від 20.03.2008 р., ліквідатор ТОВ “[PERSON].” просить суд розглянути справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище зазначеного представника позивача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін (ст. 169 ЦПК України). Відповідач З. визнав позов повністю і пояснив, що з його вини позивачеві було завдано матеріальні збитки на загальну суму 62.858,01 грн. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимогам ст. 1166 ЦК України: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, у судовому засіданні безспірно з'ясовано, що на протязі 2004 р. відповідач З. одночасно обіймав посади директора ТОВ “Ш.” і ПП “Агрофірма ”[PERSON].”. Зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч вимогам п. 8.1 Статуту ТОВ “Ш.” він без рішення загальних зборів учасників позивача уклав з ПП “Агрофірма ”[PERSON]” договір купівлі-продажу від 22.01.2004 р. за № 1 та реалізував цьому підприємству згідно акту прийому-передачі площ незавершеного виробництва від 22.01.2004 р. незавершене виробництво - посіви зернових культур під врожай 2004 року на загальну суму 110.942 грн. Отримавши за видатковим касовим ордером від 16.03.2004 р. за № 38 з каси ПП “Агрофірма ”[PERSON].” 79.347 грн. для придбання посівів зернових культур під урожай 2004 р., З. у подальшому не вніс частину цих коштів до каси позивача, завдавши йому майнової шкоди у розмірі 62.858,01 грн. Відповідно до акту міжрайонного Маловисківського контрольно-ревізійного відділу від 08.02.2005 р. за № 10-21/27 “Про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ “Ш.” та даних бухгалтерського обліку дебіторська заборгованість ПП “Агрофірма ”[PERSON].” перед ТОВ “Ш.” станом на 01.06.2006 р. складала саме 62.858,01 грн. Тому позов підлягає незаперечному задоволенню у вище згаданому розмірі. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 3-4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-80, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України судовий збір у сумі 628,58 грн., від сплати якого позивача було звільнено у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у сумі 30 грн. - користь позивача. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved