Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 24 грудня 2007 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1988 року. Від шлюбу вони мають двоє дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та фактично знаходяться на її утриманні. На даний час сім'я фактично розпалась і позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює, інших утриманців не має. Позивачка зазначає, що вона не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, тому не має можливості самостійно забезпечити дітям нормальний життєвий рівень. У зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову, прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, визнав його у повному обсязі, не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання сина та доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Пояснив, що не є інвалідом, хронічними захворюваннями не страждає, утримань по виконавчим листам з нього не проводиться, працює на ЗАТ «ЛКМЗ» слюсарем-сантехніком. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 10). Від вказаного шлюбу вони мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких являється та зареєстрований відповідач, що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей (а.с. 11, 12). Подружжя на даний продовжують мешкати разом, проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює, інших утриманців не має. Позивачка не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, що підтверджується довідкою № 597 (а.с. 13), тому не має можливості самостійно забезпечити дітям нормальний життєвий рівень. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 24 грудня 2007 року, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved