Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04.12.2007 року корівника літ. „І”, корівника літ. „Л”, корівника літ. „К”, укладеного між ним та [PERSON], та просить визнати за ним право приватної власності на вказане нерухоме майно, що знаходиться в смт. Каланчак Херсонської області на території АТЗТ „Каланчацький”. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно розписки від 04.12.2007 року [PERSON] продала йому вказане нерухоме майно за 18000 грн., яке належало їй на підставі мирової угоди, яка затверджена ухвалою Каланчацького районного суду від 22.12.2004 року, а також накладної від 22.12.2004 року за № 533 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 548 від 22.12.2004 року. При укладенні угоди відповідачка зобов'язалася до 15 січня 2008 року укласти договір в нотаріальному порядку. На сьогодні [PERSON] передала позивачу всі документи, які свідчать про її право власності на ці забудови, однак оформити в нотаріальному порядку відмовляється, оскільки у неї відсутні технічні паспорти на сказані забудови. З моменту передачі грошей позивач володіє та користується будівлями, однак не має змоги оформити право власності на куплене нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що дійсно укладався з позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, однак нотаріально оформити даний договір вона не має можливості в зв'язку з скрутним матеріальним становищем та відсутністю технічних паспортів на забудови. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 04.12.2007 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. При укладенні угоди [PERSON] зобов'язалася до 15 січня 2008 року укласти договір в нотаріальному порядку. На сьогодні [PERSON] передала позивачу всі документи, які свідчать про її право власності на ці забудови, однак оформити в нотаріальному порядку відмовляється, оскільки у неї відсутні технічні паспорти на вказані забудови. З моменту передачі грошей позивач володіє та користується будівлями, проте не має змоги оформити право власності на куплене нерухоме майно. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved