Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

19.02.2008р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що у липні 2005 року відповідач взяв у [PERSON] 7000 грн., які зобов'язався повернути весною 2006 року з процентами. До цього часу відповідач не повернув ані борг, ані проценти. 21 листопада 2007 року відповідач написав нову розписку, за якою зобов'язався до 25 січня 2008 року повернути основний борг 7000 грн. та проценти у сумі 7200 грн., а всього 14200 грн. 25.07.2005 року відповідач взяв у [PERSON] у борг 6000 грн. з процентами та зобов'язався повернути у грудні 2005 року, але до цього часу борг та проценти не повернув. 25 грудня 2006 року відповідач видав розписку, за якою зобов'язався до 27 січня 2007 року повернути основний борг 6000 грн. та проценти у сумі 4320 грн., а всього 10320 грн., але до цього часу борг не повернув. Просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 14200 грн., на користь [PERSON] - 10320 грн., а також судові витрати - судовий збір у сумах 142 грн. та 103,2 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по 30 грн., а також за надання юридичної допомоги у сумі 150 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила стягнути з відповідача на її користь всю суму боргу 20020 грн., а також судові витрати, пояснивши зміну позовних вимог наступним: у липні 2005 року вона двічі давала відповідачу гроші в борг, перший раз у сумі 7000 грн., передавши [PERSON] власні гроші, а другий раз - у сумі 6000 грн., при цьому передала [PERSON] гроші, які належали її доньці [PERSON] При укладанні договорів [PERSON] не була присутньою. У зв'язку з тим, що із суми загального боргу відповідач повернув 4500 грн., вважає, що загальна сума боргу складає 20020 грн. із наступного розрахунку: 14200 грн. + 10320 грн. = 24520 грн. 24520 грн. - 4500 грн. = 20020 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні відмовилася від позовних вимог до [PERSON], пояснила, що насправді всі гроші [PERSON] передавала її мати [PERSON], просила стягнути всю суму боргу на користь матері. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 20020 грн. визнав повністю, при цьому не заперечував факту укладання ним двічі у липні 2005 року договорів позики з позивачем [PERSON] з нарахуванням процентів за час користування грішми, факту отримання за ними грошей від [PERSON], факту виплати ним позивачеві 4500 грн. в рахунок заборгованості, наявності станом на час розгляду справи у Слов'янському міськрайонному суді боргу перед [PERSON] у сумі саме 20020 грн. 00 коп. та зобов'язання повернути [PERSON] всі понесені нею судові витрати по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено та не оспорюється сторонами, що 22 липня 2005 року [PERSON] позичила [PERSON] гроші у сумі 7000 грн. (а.с.17), про що свідчить розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути гроші до 22 березня 2006 року з процентами у сумі 8400 грн. (а.с. 17). 25 грудня 2006 року [PERSON] видав [PERSON] довідку, згідно якої підтвердив, що він має перед [PERSON] основний борг у сумі 7000 грн., сума процентів складає 5040 грн. за 18 місяців. Загальна сума боргу складає 12040 грн. на 27.01.2007р. (а.с.18) 21 листопада 2007 року [PERSON] видав [PERSON] розписку у тому, що гроші у сумі 7000 грн. він зобов'язується повернути до 25 січня 2008 року з процентами у сумі 7200 грн., а всього 14200 грн. (а.с.20) Крім того, 25 грудня 2006 року [PERSON] видав довідки про те, що згідно розписки від 25 липня 2005 року та 27 січня 2007 року він має борг перед [PERSON] у сумі 6000 грн. та проценти за 18 місяців у сумі 4320 грн., а всього борг складає 10320 грн. (а.с.19). 02.06.2007 р. [PERSON] передав [PERSON] частину боргу в сумі 2000 грн., 07.07.2007 р. [PERSON] передав [PERSON] частину боргу в сумі 1500 грн., а 15.07.2007 р. [PERSON] передав [PERSON] частину боргу в сумі 1000 грн.(а.с. 21-23). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивач [PERSON] надала суду для підтверження договору позики розписки відповідача, написані ним власноручно. Статею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою від 21.11.2007р. остаточною датою повернення боргу [PERSON] вказав 25 січня 2008 року, але до цього часу зобов'язання не виконав, борг не повернув. Крім того, в силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. [PERSON] у судовому засіданні суму боргу визнав повністю, не заперечував проти розміру процентів, у зв'язку з чим, на підставі ст.61 ЦПК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у сумі 245 грн. 20 коп.; витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60 грн. 00 копійок; витрати по наданню правової допомоги у сумі 150 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 373 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення. Таким чином, відповідно до чинного законодавства України вирішення питання про відстрочку або розстрочку рішення можливо тільки після набуття рішенням суду чинності та видачі виконавчого документу, а розгляд одночасно питання про відстрочку або розстрочку рішення та винесення рішення по справі діючим законодавством України не передбачений. На підставі викладеного,

Outcome: approved