Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

У листопаді 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання нечинним рішення Суворовської сільської ради № 22 від 19 листопада 1997 року, визнання частково нечинним розпорядження Сакської районної державної адміністрації № 934-р від 12 листопада 2004 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки № 182 площею 0,04 га., що розташована у СТ «Медік» на території Суворовської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва. Свої вимоги мотивує тим, що її батько [PERSON] помер у 2006 році, однак у встановленому законом порядку своє право на отримання у власність зазначеної вище ділянки не реалізував. Після смерті батька вона вступила у СТ «Медік» та фактично користується земельною ділянкою, яка відповідно з оскаржуваними рішеннями була передана батьку. Зважаючи на переважне право на отримання земельної ділянки, просить суд визнати за нею право на отримання безкоштовно у власність зазначеної земельної ділянки та зобов'язати Сакську РДА прийняти розпорядження про дачу дозволу на складання проекту землеустрою щодо спірного майна. В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги, просила суд визнати нечинними та скасувати рішення Суворовської сільської ради № 22 від 19 листопада 1997 рок0у, визнати частково нечинним та скасувати п.п. 1.7 п.1 розпорядження Сакської районної державної адміністрації № 934-р від 12 листопада 2004 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки № 182 площею 0,04 га., що розташована у СТ «Медік» на території Суворовської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва. Представник Сакської районної державної адміністрації не заперечував проти задоволення позову. Представники Суворовської сільської ради, садівницького товариства «Медік» в судове засідання не прибули, натомість, кожен окремо, представили заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Відповідачі [PERSON], [PERSON]. в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно з рішенням Суворовської сільської ради №22 від 19 листопада 1997 року [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку № 182 площею 0,04 га. для ведення садівництва у СТ «Медік». У відповідності з п.п. 1.7 п.1 розпорядження голови Сакської районної державної адміністрації № 934-р від 12 листопада 2004 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку № 182 площею 0,04 га., що розташована у СТ «Медік» на території Суворовської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва. З свідоцтва про смерть серії І-АП № 060881 слідує, що [PERSON] помер [INFO]. У відповідності зі ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Аналогічні правовідносини регулюються ст.ст. 125,126 ЗК України (в редакції 2001 року). Таким чином, право власності на земельну ділянки виділену померлому [PERSON] у 1997 та 2004 роках не виникло. З довідки № 20 від 2 жовтня 2007 року, виданою СТ «Медік» слідує, що позивач є членом кооперативу. З свідоцтва про народження [NUMBER] слідує, що батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Отже, на думку суду, позиція представника СТ «Медік» про відсутність заперечень щодо задоволення вимог позивача ґрунтується на переважному праві остатньої на користування земельною ділянкою як спадкоємця померлого батька [PERSON].. Оскільки, законодавством України не передбачено порядку оформлення та видачі правовстановлюючих документів на земельні ділянки на померлих громадянин, а також спадкове законодавство не передбачає таких прав у спадкоємців, наявність діючих рішення та розпорядження порушують права позивача пов'язані з реалізацією спадкових та земельних прав та є недоцільними. У відповідності з ч.2 ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно з ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення її позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 125,126 ЗК України,

Outcome: approved