Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

[PERSON] 27 жовтня 2006 року звернувся до суду з позовом до[PERSON] про стягнення матеріальних збитків в розмірі 7765,13 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., заподіяних пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної події (далі - ДТП) яка виникла з вини водія[PERSON] - відповідача по справі. Під час розгляду справи в суді [PERSON] змінив розмір своїх позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, визначивши їх в розмірі 3007,47 грн. з врахуванням висновку експерта проведеної у справі автотоварознавчої експертизи № 3229 від 09.01.08 та суми страхового відшкодування, яке було сплачене на його користь страховиком. Відповідно до пояснень позивача та його представника в судовому засіданні 28 серпня 2006 року на 614 км + 200м автодороги сполученням Харків-Сімферополь з вини водія[PERSON], який керував автомобілем марки ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [PERSON] марки ВАЗ-2106, 1978 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] володільцем якого на підставі довіреності є [PERSON]. Страховиком [PERSON] було перераховано на відкритий ним банківський рахунок страхове відшкодування в розмірі 3704 грн. Він не погодився з визначеним розміром заподіяної йому матеріальної шкоди. На підставі висновку експерта з проведеної за ухвалою суду автотоварознавчої експертизи розмір матеріальної шкоди, яку було заподіяно пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, складає 6711,47 грн., яку, з врахуванням виплаченого страхового відшкодування та понесених судових витрат, просив стягнути на свою користь. Крім того, у зв'язку з пошкодженням автомобіля він зазнав душевних страждань, оскільки тривалий час не міг використовувати належний йому автомобіль, в тому числі для здійснення господарської діяльності, просив стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечення відповідача та його представника[PERSON]. обґрунтовані посиланням на відсутність вини[PERSON] в ДТП 28 серпня 2006 року внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач та його представник вважали, що відповідальність за шкоду повинен нести лише страховик ЗАТ УСК „Княжа”, з яким[PERSON] було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і тільки в разі, якщо розмір заподіяної майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, потерпілий міг звернутися з позовом до особи, винної в заподіянні шкоди. Також на думку відповідача та його представника [PERSON] не мав права на звернення з позовом до суду, оскільки не є власником пошкодженого транспортного засобу. З зазначеним позовом до суду міг звернутися власник[PERSON] Вважали необґрунтованими вимоги [PERSON]про стягнення моральної шкоди, оскільки автомобіль ВАЗ-2106 під його керуванням вже було ушкоджено раніше з вини його самого. Просили в позові відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 березня 2007 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено закрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія „Княжа” (далі - ЗАТ УСК „Княжа”). В судовому засіданні представник відповідача ЗАТ УСК „Княжа” Стогній О.М. позовні вимоги визнав частково та зазначив, що відповідно до норм Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страховик не відшкодовує моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла особа зазнала у зв'язку з пошкодженням майна. Крім того, розмір матеріальної шкоди, який сплачує страховик, повинен бути зменшений на величину ПДВ, оскільки позивач не проводив відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у платника ПДВ, а також на суму франшизи, яка компенсується потерпілому страхувальником. Вважав обґрунтованою майнову шкоду в розмірі 3704,98 грн., яка була виплачена страховою компанією на користь позивача. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON]такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.1166 ч.1 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Красногвардійського районного суду АР Крим від 27 квітня 2007 року [PERSON] був визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху України (п.12.1, 12.2), що призвело до зіткнення 28 серпня 2006 року автомобіля марки ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням, з транспортним засобом позивача. Зазначена постанова суду скасована не була, вступила в законну сила, відтак посилання відповідача[PERSON] та його представника[PERSON]. на відсутність вини відповідача в пошкодженні автомобіля [PERSON]безпідставні. Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експерта № 3229 від 09 січня 2008 року з проведеної на підставі ухвали суду автотоварознавчої експертизи пошкодженого автомобіля марки ВАЗ-2106, 1978 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, що мала місце 28.08.06, складає 6711,47 грн. Розмір встановленої матеріальної шкоди на підставі вищезазначеного експертного висновку сторонами в суді оспорено не було. Автотоварознавча експертиза була проведена незалежним експертом КримНДІСЕ на підставі наявних в матеріалах справи доказів з врахуванням висновку оцінювача Регіонального підприємства Торгово-промислової палати Криму № ОД-644 від 25.09.06. Висновок експерта є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи, підстав, які б викликали сумніви в його правильності у суду не має. Судом встановлено, що відповідно до Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 01 липня 2004 року № 1961-IV із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 22.09.05 № 2902 - IV (далі Закон України № 1961-IV) між ЗАТ УСК „Княжа” та[PERSON] строком на один рік з 09.11.05 до 08.11.06 включно було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджено полісом [NUMBER] згідно з яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 25500 грн., розмір франшизи - 510 грн. Відповідно до ст.22 п.22.1 Закону України № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно з висновком науково-правової експертизи щодо тлумачення і застосування окремих норм законодавства України про страхування стосовно відшкодування податку на додану вартість при сплаті страхового відшкодування, затвердженої Головою ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України В.І.Семчик від 12.08.05 дії страховика щодо сплати страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок страхових подій транспортний засіб без врахування ПДВ у складі суми матеріального збитку, якого зазнав власник пошкодженого транспортного засобу, якщо не було проведено відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та не надані докази страховику щодо проведення ремонтних робіт у платника ПДВ, є цілком правомірними та відповідають законодавчим та нормативно-правовим актам України. Приймаючи до уваги, що за висновком експерта № 3229 від 09.01.08 судової авто- товарознавчої експертизи розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля складає 6711,47 грн., розмір ПДВ - 1342,29 грн. (6711,47грн. х 20%), франшизи - 510 грн., фактично було виплачено страховиком 3704,98 грн., розмір страхового відшкодування, яке повинне бути сплачено ЗАТ УСК „Княжа” на користь [PERSON] складає 1154 грн. 20 коп. (6711,47 грн. - 1342,29грн. - 510грн. - 3704,98грн). Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини другої пункту третього вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача[PERSON], з вини якого було пошкоджено його автомобіль, була спричинена і моральна шкода. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, позбавлення його можливості використовувати за призначення пошкоджений автомобіль, виходячи при цьому з вимог розумності і справедливості. Внаслідок винних дій відповідача[PERSON] під час ДТП 28 серпня 2006 року було пошкоджено автомобіль позивача марки ВАЗ-2106, 1978 року випуску. Позивач був позбавлений тривалий час можливості користуватися своїм автомобілем. В той же час обов'язок виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб потерпілого несе страховик, у якого [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 3000 грн., який він просить стягнути на його користь, і який дорівнює майже половині ринкової вартості його автомобіля без отриманих пошкоджень з врахуванням строку експлуатації та технічного стану не є розумним та справедливим. Суд також враховує, що автомобіль марки ВАЗ-2106 під керуванням [PERSON] 28 серпня 2006 року близько о 23.00 год. вже зазнав пошкодження внаслідок винних дій його самого (до того, як цей же автомобіль отримав додаткові пошкодження внаслідок порушень Правил дорожнього руху водієм[PERSON]), що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення від 29.08.06 та постановою Красногвардійського районного суду від 18.10.06 про притягнення [PERSON]до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. З врахуванням наданих [PERSON] доказів в обгрунтування своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, сума в 500 грн. буде достатньою компенсацією його душевних страждань внаслідок пошкодження майна. Моральну шкоду у зазначеному розмірі відповідно до вимог абз.2 п.22.3 ст.22 Закону України № 1961-IV слід стягнути з відповідача[PERSON], як особи, винної у скоєнні ДТП. Відповідно до п.37.5 ст.37 Закону України № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Таким чином, з[PERSON] на користь [PERSON]підлягає стягненню сума франшизи, яка становить 510 грн. Посилання відповідача[PERSON] та його представника[PERSON]. на відсутність у [PERSON]права на звернення з позовом до суду, оскільки він не є власником пошкодженого автомобіля, суд відкидає як безпідставні. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки, про що зазначено в п.4 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.92 № 6 з наступними змінами та доповненнями, розуміється, в тому числі, громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). [PERSON] здійснював експлуатацію автомобіля марки ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер [NUMBER] власником якого є[PERSON], на підставі виданої йому довіреності від 19.06.05 (а.с.28). Оскільки згідно зі ст.48 Закону України „Про власність”, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоча і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну, на що також було зазначено в п.9 абз.1 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зі змінами, внесеними постановою від 08.07.94 № 7. В матеріалах справи міститься також довіреність від 29.11.06, яка надає право [PERSON] бути представником [PERSON] в суді з усіма процесуальними правами, які надані позивачу, в тому числі з правом подання позовної заяви, одержання присудженого майна або грошей (а.с.64). Оцінивши в сукупності досліджені докази, з врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля позивача внаслідок ДТП. На користь [PERSON]на відшкодування матеріальної шкоди з ЗАТ УСК „Княжа” підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 1154,20 грн., з[PERSON] на відшкодування франшизи 510 грн., моральної шкоди 500 грн. Згідно з п.37.1 ст.37 Закону України № 1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. На виконання вимог Закону визначену судом суму страхового відшкодування страховик повинен виплатити позивачу у тижневий строк після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст.3 п.1 п.п. “а”, “д” Декрету КМУ “Про державне мито” при звернені з позовом до суду повинно було сплачено 77 грн. 66 коп. судового збору (0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян із позовних заяв немайнового характеру, що складає 8,50 грн. та 1% ціни позову щодо стягнення матеріальної шкоди - 69,16 грн.). З ЗАТ УСК „Княжа” необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрат з оплати судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 69,16 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 22,50 грн. Крім того, з ЗАТ УСК „Княжа” на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 584 грн., транспортуванням пошкодженого автомобіля в розмірі 205 грн., 50% оплаченої правової допомоги в розмірі 400 грн. З [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача частину понесених ним судових витрат по оплаті судового збору за вимогами немайнового характеру в розмірі 08,50 грн., інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 07,50 грн., 50% оплаченої правової допомоги в розмірі 400 грн.

Outcome: partial