Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про усунення перешкод прав власника та зняття з реєстраційного обліку на тих підставах, що йому на праві приватної власності згідно нотаріально посвідченного договору купівлі-продажу від 28.10.2004 р. належить жиле приміщенння за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] і неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] зареєстровані у вказаному житлі, але власниками вказаного жилого приміщення не являються, фактично за вказаною адресою не мешкають з 20.11.2005 р., комунальні послуги не сплачують і перешкоджають йому реалізувати свої права власника житла. На підставі викладеного, просить суд усунути йому перешкоди прав власника та зняти [PERSON] і неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до вищевикладеного та уточнивши їх, просив суд усунути йому перешкоди прав власника та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи судом була належним чином повідомлена, у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, будь-які заперечення проти позову суду не надала, у зв'язку з чим, за згодою позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення, розглядаючи справу у заочному порядку. Представник 3-ї особи відділу у справах дітей Сакської міської Ради у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, заперечення проти позову суду не надав. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Стаття 382 ЦК України встановлює, що ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (квартира) є об'єктом права власності. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності ... квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інще не заборонені законом угоди. Як встановлено судом, позивач [PERSON] згідно нотаріально посвідченного договору купівлі-продажу від 28.10.2004 р. належить жиле приміщенння за адресою: [ADDRESS]. Даний факт учасниками судового розгляду під сумнів не ставиться і підтверджується як особистими поясненями позивача, так і письмовими матеріалами справи. Як встановлено судом, зареєстрованими у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], значиться відповідачі [PERSON] Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] власником вказаного жилого приміщення не являються, фактично за вказаною адресою не мешкає з 20.11.2005 р. і комунальні послуги не сплачує. Даний факт підтверджується як поясненнями позивача, так і письмовими матеріалами справи - актоми про непроживання від 20.11.2007 р. (а.с. 8). У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуваня та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а у разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 7 Закону України “Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні” зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги, що факт непроживання відповідача у житлі понад повністю знайшов своє підтвердження у ході судового засідання, суд вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, згідно ст. 382, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72, 150, 169 ЖК України, ст. 7 Закону України “Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні”,

Outcome: approved