Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його як таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Харківської області у зв'язку з відсутністю в квартирі понад шести місяців без поважних причин. В позовній заяві вона вказала та пояснила у судовому засіданні, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1996 року по 10.11.2006 року. У 1994 році вона на себе та доньку від першого шлюбу приватизувала спірну квартиру. У 1996 році вона приписала відповідача до себе у квартиру як чоловіка. Після розірвання шлюбу він пішов із квартири добровільно та проживає окремо з лютого 2007 року з моменту повернення із ЛТП, але скасувати добровільно реєстрацію у якості жильця із квартири не бажає. Вона платить усі комунальні платежі за квартиру з урахуванням його проживання. Квартира знаходиться у приватній власності її та доньки у рівних частках. Просить суд визнати його таким, що втратив право користуванням житлом. Відповідач позов не визнав, та заперечуючи проти нього заявив зустрічний позов пояснивши, що дійсно не проживає в квартирі з лютого 2007 року. Пішов із квартири не добровільно, а після повернення із ЛТП, де він лікувався від алкоголізму, за вимогою позивачки, яка не пустила його проживати і він був змушений піти проживати в інше житло по найму, забравши усі свої речі та майно. Відповідачка розірвала шлюб в період знаходження його в ЛТП. Зараз мешкає у квартирі по найму в селищі Новопокровка. Оскільки йому ніде зареєструватися, він не може знятися з реєстрації в квартирі позивачки. За комунальні послуги він платити згоден пропорційно кількості жильців. Другого житла він не має, тому просить суд поновити його право на користування квартирою і вселити його у житло. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 1996 по листопад 2006 року. У зв'язку із вступом у шлюб у 1996 році позивачка прописала відповідача, як чоловіка, в свою квартиру, яка належить їй та її дочці на праві спільної часткової приватної власності з 1994 року. У лютому 2006 року відповідач був направлений у лікувально-трудовий профілакторій для лікування від алкоголізму строком на один рік. 10.11.2006 року за ініціативою позивачки шлюб між ними був розірваний. У лютому 2007 року після повернення із ЛТП відповідач пішов із квартири забравши усі свої речі та майно. Таким чином він понад рік не проживає у квартирі без поважних причин, оскільки сімейні стосунки у нього з позивачкою були припинені, а договору найму житла вона з ним не укладала. Не було між сторонами і інших домовленостей про порядок користуванням житловим приміщенням. У грудні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача, як таким що втратив право користування житлом, оскільки вона протягом 2006 - 2007 років сплачувала усі комунальні послуги із урахуванням його реєстрації у якості жильця тоді як він фактично не проживає у квартирі по наступний час, шлюбні стосунки між ними припинені, його речей та майна у квартирі немає, донька як співвласник квартири також підтримує її позов, про що заявила у судовому засіданні, і вже у ході розгляду справи по суті 01.02.2008 року відповідач подав зустрічний позов про поновлення його порушеного права та вселення у житло і це обумовлено небажанням втрати реєстрації і неприязними стосунками між сторонами. Відповідач пішов із квартири у лютому 2007 року і до 01.02.2008 року нікуди не звертався про захист, як він вважає свого порушеного права на користуванням житлом. У відповідності до ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї в житлових приміщенням, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1-7 ч.3 і ч.4 ст.71 ЖК України. В даному випадку відповідач відсутній в квартирі понад шість місяців без поважних причин, сімейні стосунки з позивачкою у нього припинені, він залишив житло забравши усі речі та майно, проживає окремо в іншому житлі по найму, підстав збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами встановлених ст.71 ЖК України немає. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved