Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

[PERSON]. 05 лютого 2008 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що 08 січня 2008 року була звільнена з посади фармацевта ЦРА №9 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Вважає звільнення незаконним. Свої вимоги мотивує тим, що маючи найбільш тривалий стаж роботи, зважаючи на те, що в її сім`ї немає інших працівників із самостійним заробітком, вона має переважне право на залишення на роботі. Просить поновити на попередній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, у розмірі 1 000 грн. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Вважає, що при її звільненні відповідачем були допущені порушення вимог трудового законодавства. Оскільки вона є членом профспілкової організації, відповідач, звільняючи її за скороченням штату працівників, зобов`язаний звернутись до профспілкового комітету, для вирішення питання про дачу згоди на її звільнення. Відповідач цього не зробив. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди обгрунтовує моральними стражданнями, спричиненими незаконним звільненням, погіршенням стану здоров`я, втратою нормальних життєвих зв`язків. Відповідач позов не визнав і пояснив, що [PERSON]. звільнено із займаної посади законно, підстав для її поновлення немає. Крім цього, пояснив, що позивачка паралельно працює на іншій посаді, де саме йому невідомо, вважає, що у зв`язку з цим вона неналежно виконувала посадові обов`язки фармацевта. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, підтверджується записами у трудовій книжці, що позивачка працювала у Камінь-Каширській ЦРА №9 з 01 серпня 1976 року на посаді рецептаря-контролера, з 01 жовтня 1976 року - завідуючою аптекою №49 у с.Великий Обзир, з 15 вересня 1977 року - на посаді рецетаря-контролера, з 24 червня 1980 року і до дня звільнення - фармацевтом (а.с.6). Наказом №58 від 07 листопада 2007 року [PERSON]. та інші працівники вказаної установи попереджені про їх наступне вивільнення з 08 січня 2008 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату (а.с.8). Як ствердила у судовому засіданні позивачка, зазначений наказ їй був доведений до відома 07 листопада 2007 року шляхом оголошення його змісту. Від підпису про ознайомлення з останнім вона відмовилась. Згідно наказу №2 від 08 січня 2008 року [PERSON]. звільнено із посади фармацевта за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9). У силу ст.43 ч.1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємтва, установи, організації) статті 40 зазначеного Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Судом установлено, що в Камінь-Каширській ЦРА №9 на день звільнення позивачки діяла первинна профспілкова організація, членом якої вона була. Як вбачається із матеріалів справи, пояснень позивачки, звільнення [PERSON]. 08 січня 2008 року проведено без звернення до профспілкового органу установи, де вона працювала. Відповідач доказів на підтвердження факту звернення до профспілкового комітету Камінь-Каширської ЦРА №9 за згодою на звільнення позивачки суду не подав. Згідно постанови президії обласного комітету Волинської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я №П-16-1а від 04.02.2008 року, прийнятого на підставі рішення первинної профспілкової організації Камінь-Каширської ЦРА №9 від 30.01.2008 року про її саморозпуск, останню знято з обліку. У зв`язку з тим, що первинна профспілкова організація Камінь-Каширської ЦРА №9 припинила своє існування, суд вважає неможливим звернення до профспілкового органу із запитом про згоду на звільнення позивачки, як цього вимагає ч.4 ст.43 КЗпП України. У ході дослідження у судовому засіданні нормативного штатного розпису працівників Камінь-Каширської ЦРА №9, на який посилається відповідач як на доказ скорочення штату працівників аптеки, судом встановлено, що він затверджений завідувачем Камінь-Каширської ЦРА №9 [PERSON] лютого 2008 року та погоджений головою Камінь-Каширської районної ради. Суд, оцінюючи зазначений доказ із точки зору належності, приходить до висновку, що вказаний вище штатний розпис від 16 лютого 2008 року не може бути підставою для звільнення [PERSON]. із посади фармацевта, що відбулось 08 січня 2008 року, тобто більше ніж за місяць до скорочення штату працівників. Відповідач будь-яких інших доказів на підтвердження скорочення штату працівників ЦРА № 9 як підстави звільнення позивачки, суду не надав. Як вбачається із п.6 Розділу ІІ колективного договору між адміністрацією і колективом Камінь-Каширської ЦРА №9 Волинської області на 2004-2009 роки, зареєстрованого начальником управління праці і соціального захисту населення 03.02.2004 року за №4, рішення про скорочення чисельності або штату працівників адміністрація зобов`язується проводити лише після попереднього проведення переговорів з профкомом не пізніше як за два місяці до здійснення цих заходів. Відповідач, приймаючи рішення про скорочення штату, не навів суду доказів, що підтверджують факт проведення таких переговорів із профкомом ЦРА №9. Посилання відповідача на те, що позивачка у вихідні дні працює в іншій установі, чим пояснює неналежне виконання нею посадових обов`язків за основним місцем роботи, суд до уваги не бере, оскільки [PERSON]. була звільнена з іншої підстави, а саме за скороченням штату працівників. Судом встановлено, підтверджується дослідженим у судовому засіданні списком працівників Камінь-Каширської ЦРА №9, що [PERSON]. має, як і інші працівники, що обіймають посади фармацевтів, однакову кваліфікаційну категорію, в її сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком. Однак на відміну від інших фармацевтів ЦРА №9 позивачка має найбільший стаж роботи у даній установі, що не було враховано відповідачем при звільненні [PERSON]., чим допущено порушення належного їй переважного права на залишення на посаді. На основі досліджених в судовому засідання доказів, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON]. було проведено незаконно, тому відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України поновлює її на посаді фармацевта Камінь-Каширської ЦРА №9. Суд згідно ч.2 ст.235 КЗпП України стягує з Камінь-Каширської ЦРА №9 в користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1 197 грн (1 225, 48 грн : 43 роб. дні за 2 останніх місяці х 42 роб. дні вимушеного прогулу). Суд, враховуючи перенесені позивачкою внаслідок незаконного звільнення моральні страждання, що спричинили погіршення стану її здоров`я, втрату нормальних життєвих зв`язків із друзями, членами сім`ї, необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя в цей період, виходячи із вимог розумності й справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди визначає 250 гривень. Суд стягує з Камінь-Каширської ЦРА №9 в користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. Рішення в частині поновлення на роботі [PERSON]. та стягнення середньої заробітної плати за один місяць суд допускає до негайного виконання. Враховуючи наведене,

Outcome: partial