Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Підтримуючи викладене в позові, представник позивача в засіданні мотивує наступним. 17 вересня 2003 року між сторонами було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 654. По якому банк надав відповідачу кредит, а останній приймав зобов'язання по його поверненню в розмірі ліміту кредитування 1 000 000 грн. у строк з 17 вересня 2003 року по 15 вересня 2004 року з виплатою 26 %річних за користування кредитом. Договір був доповнений 3 додатковими угодами. Кошти відповідач отримав та 15.09.2004 року настав строк виконання зобов'язань. А так як відповідач не виконує прийнятих на себе зобов'язань, то нараховано крім відсотків за користування кредитом і неустойка на суму заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення і тому позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму 1 821 392 грн. 99 коп. Представник відповідача позов не визнав, просить в вимогах відмовити. Вказує на те, що в період з листопада 2004 року по січень 2005 року на користь [PERSON] було здійснено відступлення права вимоги з банку на загальну суму 691 429 грн. 70 коп. Тобто банк має перед відповідачем заборгованість на названу суму, а тому відповідач пропонував здійснити залік однорідних зустрічних вимог на названу суму, на що банк відмовив відмовою. Що на думку представника відповідача не ґрунтується на законі. Так як згідно ст.. 601 ЦК України для проведення зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї з сторін. Крім того вказує на те, що без законних підстав здійснено додаткові нарахування по оплаті відсотків та пені по кредиту. Так як 10.08.2004 року відкликано банківську ліцензію на ініційовано процедуру ліквідації АБ „Аллонж”, тобто з 11.08.2004 року припиняється нарахування відсотків та нарахування пені по кредитним договорам банку так як кредитування є одним з видів банківської діяльності. Вказує, що ліквідатор банку раніше визнавав зарахування зустрічних вимог з банком. Дослідивши письмові докази та заслухавши представників сторін, суд вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 17 вересня 2003 року між сторонами по справі АБ „Аллонж” та [PERSON]. було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 654. По якому сторони прийняли взаємні зобов'язання - банк надати відповідачу кредит відповідно до відкритої кредитної лінії. А відповідач прийняти, використати та повернути банку грошову суму в розмірі ліміту кредитування 1 000 000 грн. у строк з 17.09.2003 року по 15.09.2004 року з виплатою 26 % річних за користування кредитом. Позивач свою частину зобов'язань виконав - надав кошти, що були отримані відповідачем. Але в строк виконання зобов'язань відповідач кошти банку не повернув, через що було проведено нарахування заборгованості. Що складається з суми кредиту 574 040 грн. 00 коп.. відсотків за користування кредитом 665 864 грн. 56 коп., пені по кредиту 356 798 грн. 84 коп., пені по відсоткам 224 689 грн. 59 коп. Що складає загальну суму 1 821 392 грн. 99 коп. І так як позивач виконав прийняті зобов'язання, а відповідач ухиляється від виконання, то порушене право позивача підлягає судовому захисту. При цьому суд не може погодитись з позицією відповідача про законність зарахування зустрічних вимог. Та як договором про відкриття кредитної лінії між сторонами не було передбачено проведення відступлення права вимоги. Крім того, позивач знаходиться в стадії ліквідації і тому його діяльність регулюється і спеціальними нормативно-правовими актами. І зарахування зустрічних вимог позивача встановить перевагу відповідача як коревого кредитора над загальними інтересами інших кредиторів банку. Що буде протирічити ст.. 96 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, що встановлює черговість вимог кредиторів банку. Судом також не може погодитись з тим, що представник банку визнавав необхідність зарахування зустрічних вимог. Так як вказане здійснено ліквідатором банку, що протирічить ст.. 92 Закону України „Про банки та банківську діяльність” . Де передбачено повноваження ліквідатора і д яких не відноситься зарахування зустрічних вимог. Суд також не може погодитись з тим, що відсутні підстави для нарахування коштів, що здійснюється на основі кредитного договору. Та погоджується з поясненнями представника банку, що технологічний цикл конкретної операції, що виплаває з договору , закінчиться поверненням коштів - кредиту, відсотків та пені. А згідно ст.. 91 названого Закону з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню та збільшенню ліквідаційної маси. Повернення коштів відповідачем сприятиме збереженню та збільшенню ліквідаційної маси. Вищевикладене у сукупності є підставою для задоволення вимог позивача. Так як рішенням суду позов задовольняється, то на відповідача потрібно покласти відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved