Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

У липні 2006 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір від 31.03.2005 року, укладений між ЗАТ "Київ-Взуття" та ТОВ "Група-Рексал" з підстав недодержання при його вчиненні вимог, передбачених ч. 1, 2 ст. 203, 215 ЦК України. Стягнути моральну шкоду з відповідача [PERSON] 1000 грн., яка завдана внаслідок неналежного виконання договору від 25 серпня 2006 року про надання послуг правового характеру. Позивач вважає, що порушення полягає у бездіяльності цього відповідача, оскільки вона не вчинила жодних дій для виконання умов договору. Представник ЗАТ "Київ-Взуття" позов визнав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити. Представник ТОВ "Група-Рексал" позов не визнала як безпідставний, пояснюючи, що спірний правочин відповідає вимогам, які до нього ставляться згідно законодавства. Сливка просила розглядати справу у свою відсутність, а також просила відмовити в задоволенні позову, в частині вимог, що її стосуються. Вислухавши в судовому учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно спірного договору від 31.03.2005 року ЗАТ "Київ-Взуття" та ТОВ "Група Рексал" взяли на себе зобов'язання укласти договори купівлі-продажу акцій, предметом яких буде наступне: придбання ТОВ "Група Рексал" у власність не менш як 16 % акцій ЗАТ "Київ-Взуття", що знаходяться у власності фізичних осіб-акціонерів ЗАТ Київ-Взуття", придбання ТОВ "Група Рексал" до 100% корпоративних прав ТОВ "ВЗУТТЯ"; укладення ТОВ "Група Рексал" з ТОВ "ВЗУТТЯ" договору купівлі-продажу акцій ЗАТ "Київ-Взуття". Від імені ЗАТ "Київ-Взуття" спірний договір було підписано Головою Ради ЗАТ "Київ-Взуття" [PERSON] та Головою Правління ЗАТ "Київ-Взуття" [PERSON], які представляли інтереси акціонерів, що володіють більше ніж 80% акцій ЗАТ "Київ-Взуття". Статтями 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, є виключне право власника на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 92, ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи, та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Юридична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів. Згідно статуту ЗАТ "Київ-Взуття", чинного на момент укладення договору, передбачено, що укладення угод на суму, що перевищує 1/3 розміру статутного фонду належить до виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства. Капітал товариства становить 493 830,00 грн. Судом встановлено, що ні позивач, ні інші акціонери не надавали [PERSON] та [PERSON] повноважень укласти спірний договір, оскільки на дату укладення спірного договору у власності ЗАТ "Київ-Взуття" перебувало лише 1,78% власних викуплених акцій. Решта (16 % загальної кількості акцій ЗАТ "Київ-Взуття" та 91,6% корпоративних прав ТОВ "ВЗУТТЯ") перебували у приватній власності фізичних осіб-акціонерів. Крім того, в порушення вимог п. 11.1, 11.2.1, 11.2.5 статуту ЗАТ "Київ-Взуття", на момент укладення цього договору відсутнє рішення загальних зборів акціонерів. Таким чином, спірний договір укладений особами без необхідного обсягу цивільної дієздатності, в порушення вказаних вимог ЦК України. Якщо договір укладений без необхідного обсягу цивільної дієздатності, в порушення вимог ЦК України, відповідно до ст. 215 ЦК України це є підставою для визнання його недійсним. Оскільки позивач є власником 732 штук простих іменних акцій ЗАТ "Київ-Взуття", а спірним договором передбачено їхнє примусове відчуження, суд вважає, що даний позивач є належним. Таким чином, позов в цій частині ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. В іншій частині позову необхідно відмовити виходячи з наступного. 22 серпня 2006 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг правового характеру. Відповідно до п. 5 ст. 113 ЦПК України повноваження представників сторін і третіх осіб на ведення справи в суді повинні бути підтверджені такими документами: довіреністю чи усною заявою довірителя з занесенням її до протоколу судового засідання. Відповідно до п. 3 Договору [PERSON] зобов'язався: "своєчасно забезпечувати виконавця всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених Договором, в тому числі документами в потрібній кількості примірників". Проте, відповідно до вимог пункту 3 Договору, позивач не надав [PERSON] довіреності, що позбавило можливості виконавця, у встановленому законом порядку здійснювати представництво та звертатися, для виконання умов договору, до органів управління ЗАТ "Київ-Взуття", суду, інших державних органів. При цьому, вказаним договором не встановлено і термінів виконання [PERSON] зобов'язань. За таких обставин, неналежного виконання умов договору з боку відповідача [PERSON] судом не встановлено. За загальним правилом моральна шкода відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини. Доводи позивача щодо вини [PERSON] у встановленому порядку не доведено. На підставі викладеного,

Outcome: partial