Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

У грудні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ „Чернігівгаз”, в якому він просив визнати неправомірною відмову у здійсненні йому перерахунку сум, належних до сплати за спожитий газ в кв. [ADDRESS] з урахуванням 50-відсоткової знижки та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок з дати його звернення - 17.09.2007 року. Свої вимоги мотивував тим, що він як працівник міліції звернувся до відповідача із заявою про надання йому 50-відсоткової знижки за спожитий газ, проте листом від 26.09.2007 року за № 18/2003 йому було відмовлено, посилаючись на Закон України „Про Державний бюджет на 2007 рік” та постанову КМУ від 31.03.2003 року. З таким рішенням постачальника послуг позивач не погодився, оскільки він як працівник міліції відповідно до ст. 22 Закону України „Про міліцію” має право на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, а зазначені положення Закону „Про Державний бюджет на 2007 рік” рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України. Посилання на постанову КМУ від 31.03.2003 року вважає неправомірним, оскільки в самій постанові не вказано на виконання якої статті Закону „Про Державний бюджет на 2007 рік” введено цей порядок. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2008 року позов [PERSON] до ВАТ „Чернігівгаз” задоволено та визнано непроворною відмову ВАТ „Чернігівгаз” у здійсненні перерахунку сум, належним до сплати за спожитий газ в квартирі [ADDRESS] з урахуванням 50- відсоткової знижки; зобов'язано ВАТ „Чернігівгаз” здійснити перерахунок сум, належних до сплати за спожитий газ в квартирі [ADDRESS] з 17 вересня 2007 року; стягнуто з ВАТ „Чернігівгаз” на користь [PERSON] 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівгаз” просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що застосування пільг, компенсацій та гарантій потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, обсяги якого не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України, а порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ чітко встановлений Постановою КМУ №426 від 31.03.2003 року, який був затверджений з метою регулювання пільгового забезпечення працівників бюджетних установ, і суд безпідставно не застосував його при вирішенні спору. Відповідно до встановленого порядку пільги, компенсації і гарантії, які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування комунальними послугами, відшкодування яких проводиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи, тобто саме бюджетна установа, де працює [PERSON] займається заходами, пов'язаними із реалізацією наданих позивачу соціальних гарантій щодо оплати за газ. Жодним законом чи нормативним актом не покладено обов'язок на ВАТ „Чернігівгаз” надавати пільги по сплаті за газ. Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного суду України є невірним, оскільки ст. 36 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” встановлювала залежність права на пільгу працівника від права на податкову соціальну пільгу і саме такі обмеження були визнані не конституційними, але ця обставина не має значення для вирішення справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 22 Закону України „Про міліцію” позивач та члени його сім'ї мають право на 50-процентну знижку по оплаті комунальних послуг, в тому числі послуг з газопостачання, які надає відповідач, а оскільки положення ст. 36 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним, тому відповідно і Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затверджений Постановою КМУ від 31 березня 2003 року №426, який був прийнятий на виконання положень законів про Державний бюджет України на відповідні роки, втратив силу. Проте, з таким висновком суду не може погодитись суд апеляційної інстанції, оскільки при ухваленні рішення не враховані положення законодавства України, яке регулює надання пільг і гарантій працівникам міліції. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є працівником міліції (а.с.8). Відповідно до ст. 22 Закону України „Про міліцію” працівникам міліції та членам їх сімей надається 50 процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Згідно Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 31 березня 2003 року №426, видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Пунктом 5 зазначеного Порядку передбачено, що для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом, паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім'ї ( раз на рік ). Згідно п.8 Порядку, зазначений еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами. Вказаний порядок надання пільг стосується будь-яких бюджетних установ. Статтею 24 Закону України „Про міліцію” передбачено, що фінансування міліції здійснюється за рахунок державного та місцевих бюджетів. Таким чином, надання пільг позивачу за рахунок відповідача є неприпустимим, оскільки суперечить принципам фінансування органів державної влади, а також Закону України „Про міліцію”. За викладених обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки судом невірно застосовані норми матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed