Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері [INFO] та батька [INFO] відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку в с.Суховоля, яку позивачка вважає своєю. Оскільки брат - відповідач [PERSON]. оформляє весь будинок на себе, вирішила захистити своє право в суді. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що спірний житловий будинок згідно довідки Рівненського ОБТІ зареєстрований за її покійною матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. Батько позивачки [PERSON], який був другим чоловіком матері, помер [INFO]. Оскільки і мати, і батько померли, також померли і інші спадкоємці, а саме два брати, залишилось двоє спадкоємців - вона та відповідач. В 2006 році, коли в спірному будинку була пожежа, вона допомагала брату її гасити, дала свою плівку, щоби накрити дах, а також збирала по селу гроші для ремонту будинку. У зв'язку з викладеним, просила задоволити позов та визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування. Відповідач [PERSON]. проти позову заперечив, заявив зустрічний позов про визнання за ним права власності на будинок в цілому. В судовому засіданні представник відповідача-позивача в обґрунтування своїх заперечень пояснила суду, що ні після смерті матері, ні після смерті батька позивачка не приймала спадщини і спадкування взагалі не відбувалось. Дійсно після пожежі [PERSON]. збирала гроші на ремонт, однак гроші належали не їй, а були зібрані в селі та на хуторі для допомоги саме [PERSON] як власнику будинку. Також [PERSON]. позичала декілька метрів плівки для накриття хати та допомагала білити хату після ремонту, це робилось як родинна допомога. В обґрунтування зустрічного позову представник [PERSON]. пояснила суду, що спірний будинок був побудований батьками [PERSON]. - [PERSON] та [PERSON] у 20-х роках і належав до суспільної категорії «колгоспний двір». Після смерті [PERSON]. мати повторно вийшла заміж за [PERSON]., і від цього шлюбу народила доньку - позивачку [PERSON]. [PERSON]. померла в 1972 році, і після її смерті в будинку залишились проживати [PERSON]. та [PERSON]., оскільки всі інші діти [PERSON] на той час роз'їхались і проживали окремо. В 1974 році [PERSON]. також виїхав з будинку і переїхав до будинку своєї доньки [PERSON]., де і проживав до дня своєї смерті. Станом на квітень 1991 року [PERSON]. залишався єдиним членом колгоспного двору, який утримував господарство, доглядав його. Просила у зв'язку з цим задоволити зустрічний позов [PERSON]., визнавши за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в цілому. [PERSON]. зустрічні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що батько дійсно в 1974 році переїхав до неї на постійне місце проживання, однак до цього близько 30 років жив в спірному будинку. Вона має своє господарство, в спірному будинку не проживає з 1968 року, коли вона вийшла заміж і перейшла жити в сім'ю чоловіка. Батько і мати дійсно працювали в колгоспі, спільно дбали про господарство. В 1987 році [PERSON]. вибув м.Кузнецовськ і там прописаний. Не заперечує, що &frac12; частина будинку належить братові, однак на &frac12; частину претендує вона на підставах, що вказані в її позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що первісний позов є необґрунтованим і не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, з оглянутих у судовому засіданні свідоцтва про шлюб [NUMBER], свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки, на час її народження перебували у шлюбі між собою. З довідки №232 від 29.11.2007 року, виданої Рівненським ОБТІ вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] згідно погосподарської книги особовий рахунок належить [PERSON], реєстрація права власності цього будинку та його інвентаризація не проводились. Свідок [PERSON]. пояснила суду, що [PERSON] разом з нею збирала гроші в с.Олізарка та в с.Лозки для ремонту будинку [PERSON]. після пожежі Аналогічні пояснення дала в суді свідок [PERSON] Проаналізувавши вказані докази, суд приходить до висновку, що право власності на спірний будинок з тих підстав, на які посилається позивачка, не виникло ні в [PERSON]., спадкоємицею якого є [PERSON], ні в неї особисто, оскільки участь у відновленні будинку після пожежі не тягне за собою набуття права власності на нього. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих висновки суду, первісний позивач суду не надала. Таким чином суд переконаний, що права [PERSON], які стосуються даного спору, не порушені, а тому не потребують судового захисту, оскільки її вимоги є безпідставними і не ґрунтуються на законі. Що стосується зустрічного позову, то він підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з довідки Лозківської сільської ради №110 від 14.01.2008 року, а також оглянутих у судовому засіданні книг погосподарського обліку Суховільської та Лозківської сільських рад за 1971-1995 рр, господарство [PERSON] належало до суспільної групи «колгоспний двір» і дана група до 1991 року не змінювалась. З огляду цих же книг, а саме книги №1 за 1971-1973 рр., №1 за 1974-1977 рр., №1 за 1977-1979 рр., №1 за 1980-1982 рр., №1 за 1983-1985 рр., №2 за 1986-1990 рр., №3 за 1991-1995 рр. вбачається, що [PERSON] з 1974 року вибув в інше господарство, відповідач-позивач [PERSON].Ф. проживав в даному господарстві щонайменше з 1971 року і до 1987 року. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON]., його батько в 1987 році виписався з хут.Олізарка і прописався в м.Кузнецовськ, однак фактично продовжив переважно проживати в спірному будинку, утримував його, обробляв земельну ділянку, тримав худобу, птицю. Цей факт підтвердили також свідки [PERSON]., [PERSON]., не заперечувала його і відповідачка [PERSON]. У відповідності до Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, і застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Разом з тим, як вбачається зі змісту зустрічних позовних вимог, та доказів, наданих позивачем [PERSON]., правовідносини, пов'язані із володінням та власністю спірного житлового будинку, виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року, у зв'язку з чим, на думку суду, вказаний спір має бути розв'язаний виходячи із положень Цивільного Кодексу України 1963 року. Як вбачається зі змісту ст.126 Цивільного Кодексу України 1963 року, п.п.1-3 Постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХП від 26.03.1991 р. «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», пп..а) п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили таке право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON].., який з 1974 року залишився єдиним членом господарства, станом на 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в майні колгоспного двору, що збереглось, оскільки на протязі трьох років до цієї дати своїми коштами та працею вів господарство двору. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON].Ф. має право на майно колишнього колгоспного двору, що збереглось станом на 15.04.1991 року, а саме на житловий будинок[ADDRESS]. У відповідності до ст.392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншими особами. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed