Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання в Україні в м. Нова Каховка Херсонської області, посилаючись на те, що з 1980 року по теперішній час на законних підставах проживає на території України. Встановлення цього факту необхідно заявнику для вирішення питання про набуття громадянства України. В судовому засіданні заявник заяву підтримав з зазначених підстав. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин - про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причин своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників заінтересованих осіб на підставі наявних доказів. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно із ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України, зокрема є: - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України ( 13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Статтею 1 Закону визначено, що безперервне проживання на території України - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватний справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Відповідно до встановленого Указом Президента України від 27.03.2001 року за № 215/2001 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України на підставах, передбачених ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» особа, яка за станом на визначений законом строк постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання та території України на зазначену у Закону дату, подає до відповідного органу рішення суду, яке підтверджує факт проживання на території України у відповідний період. Судом встановлено, що заявник у травні 1980 року прибув до м. Нова Каховка Херсонської області. 06.06.1980 року прийнятий на облік в Новокаховський міський військовий комісаріат, про що зроблена відповідна відмітка у військовому квитку. 09.06.1980 року прийнятий на роботу у Новокаховський СПМК -616 трест «КССМ» електрозварювалиником 5 розряду, де працював до 16.03.1981 року. Як вбачається з трудової книжки [PERSON]., він з 13.05.1981 року по 25.03.1986 року працював у районах Крайньої Півночі. У квітні 1986 року повернувся в Україну і 15.04.1986 року був прийнятий електрозварювальником 5 розряду на СПМК 0616 трест «Каховсельспецмонтаж», де працював до 27.04.1987 року. Відповідно до трудової книжки заявник у період часу з 18.05.1987 року по 09.04.1997 року працював у Російській Федерації та Узбекистані і на території України не перебував. З цих підстав, вимоги заявника щодо встановлення факту постійного проживання на території України з 1980 року на час на проголошення незалежності України або на час набрання законної сили Законом України «Про громадянство України» задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що у період часу з 18.05.1987 по 09.04.1997 року заявник на території України не перебував. Разом з цим суд вважає, що вимоги в частині встановлення факту безперервного проживання заявника на території України протягом останніх 5 років є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 6, 9 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається зокрема внаслідок прийняття до громадянства України, умовами прийняття до громадянства України зокрема є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх 5 років. 04.08.1998 року заявнику видано посвідчення особи без громадянства. Згідно тимчасової посвідки на проживання [NUMBER] [PERSON]. 09.08.1998 року прибув до України з Узбекистану до м. Нова Каховка Херсонської області, зареєструвався за адресою: м. Нова Каховка, [ADDRESS], де постійно проживає до теперішнього часу. Відповідно до довідки з місця проживання [PERSON] постійно проживає та зареєстрований з 1998 року за адресою: м. Нова Каховка, [ADDRESS]. Факт безперервного проживання заявника на території України з 09.08.1998 року і до теперішнього часу підтверджується також записами в його трудовій книжці, відповідно до яких протягом вказаного періоду часу він працює на території України. Факт постійного проживання заявника в Україні з 1998 року за вказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. Враховуючи, що рішення про прийняття особи до громадянства України приймає Президент України і діюче законодавство визначило порядок розгляду органами внутрішніх справ заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України, а також встановило умови прийняття до громадянства України (ст. 9 Закону України «Про громадянство»), серед яких значиться умова безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх 5 років, суд вважає, що встановлення в судовому засіданні вказаного факту матиме для заявника юридичне значення. З цих підстав, враховуючи, що [PERSON]. з 1998 року по теперішній час на законних підставах безперервно проживає на території України, оскільки має посвідку на тимчасове проживання в Україні, зареєстрований за адресою: м. Нова Каховка, [ADDRESS], весь зазначений період часу постійно працює на території України факт його безперервного проживання у цей період за вказаною адресою підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. суд вважає, можливим встановити факт безперервного проживання заявника на території України протягом останніх 5 років, оскільки встановлення такого факту в судовому порядку породжує для заявника юридичні наслідки. З цих підстав заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 1. 3, 6, 9 Закону України «Про громадянство України»; Указу Президента України від 27.03.2001 року за № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України»; ст.ст. 256, 259 ЦПК України,

Outcome: partial