Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гараж, мотивуючи свої вимоги тим, що в1956 році батькові позивача [PERSON], була виділена ділянка під забудову гаража за адресою: [ADDRESS]. У 1957році позивачу розробили проект будівництва гаража, з яким у тому ж році позивач звернувся до виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих з проханням надати дозвіл на будівництво гаража за проектом на ділянці за адресою: [ADDRESS]. В жовтні 1957 року була проведена експертиза проекту будівництва гаража, а 25.10.1957 року проект гаража затвердили та надали рекомендації по будівництву. Дозвіл на роботи по будівництву позивач отримав в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва. Весь час, з моменту будівництва, вся сім'я користувалася гаражем та сплачували рахунки за споживання електроенергії. У судовому засіданні представник позивача підтримав зазначені позовні вимоги з тих же підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У матеріалах справи містяться пояснення представника відповідача, в яких він одночасно просить відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У своєму позові позивач зазначає, що у 1957 році його батьку [PERSON] була відведена земельна ділянка під забудову гаража за адресою: [ADDRESS]. Однак на підтвердження даної обставини позивачем та його представником не було надано доказів, які б підтверджували відведення земельної ділянки під забудову гаража [PERSON] У матеріалах справи відсутнє рішення Печерського райвиконкому про погодження [PERSON] будівництва гаражу за вищевказаною адресою, що зокрема підтверджується листом Державного архіву м. Києва від 23.11.2007р. №Л-92. У судовому засіданні позивачем або його представником також не надано доказів на підтвердження того, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], на якій позивач збудував гараж належить останньому на праві власності або користування. Відповідно ч.1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Однак, позивачем та його представником не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту володіння земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] позивачем або його батьком, на що посилається [PERSON] у своєму позові. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В порушення п. 6.1.7 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001р. №1820, яке встановлює, що оформлення права власності та видачу свідоцтва на окремо збудовані гаражі, розташовані на територіях багатоповерхової не садибної житлової забудови здійснює Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації - позивач не звертався до уповноваженого на те органу з проханням щодо оформлення за ним права власності та видачу свідоцтва на окремо збудований гараж. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні ані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також на підставі письмових доказів та висновків експертів. Посилання позивача на плани будівництва гаража, що містяться в матеріалах позовної заяви, як на дозвіл на будівництво від виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих та Управління державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва не можуть братися судом до уваги так, як не є допустимим доказом. А саме, ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, надані позивачем плани будівництва гаража не можуть розглядатися судом як дозволи повноважних органів на будівництво та не доводять, що позивачу було надано дозвіл на таке будівництво за адресою: [ADDRESS], а також, що будівництво було проведено з дотриманням пожежних, будівельних, санітарних норм, і без обмеження інтересів інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Однак, позивач та його представник не довели, що [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном - земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed