Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в районний суд з позовом до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції, треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання права на майно і звільнення його з-під арешту. В позовній заяві посилається на те, що [PERSON] проживає в його домоволодінні на протязі 17 років, проте проживають вони окремо і спільного господарства не ведуть. На виконання рішень судів на користь [PERSON] і [PERSON] державним виконавцем Відділу ДВС Чернівецького РУЮ 3.08.2006 року описане майно за місцем його та [PERSON] проживання, проте він вважає дане майно своєю власністю, а тому просить звільнити його з-під арешту. Зокрема, позивач стверджує, що йому належить на праві власності описані й арештовані &frac12; жилого будинку [ADDRESS] на суму 5000 грн., погріб - 1000 грн., прибудова до будинку - 2000 грн., а також майно, описане в домоволодінні [ADDRESS]: телевізор - 600 грн., тюнер - 400 грн., мікрохвильова піч - 300 грн., ліжко дерев'яне - 800 грн., диван розкладний - 200 грн., стіл кухонний та 4 табуретки - 100 грн., газова плита чотирьохкамфорна - 100 грн., корова червоно-білого кольору - 5 цнт. на суму 3000 грн., корова червоно-білого кольору - 4 цнт. на суму 300 грн., теля червоно-біле - 120 кг. - 100 грн., лист оцинкований - 2 шт. по 6 метрів - 600 грн. Повідомлений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду справи, позивач до суду не з'явився, в письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Зазначене відповідно до ст. ст. 169 ЦПК України дає підстави суду для розгляду справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] позов визнала і не заперечує проти його задоволення. Показала, що з позивачем по справі вони зійшлися біля 20 років тому та почали проживати разом. Офіційно з ним одруженою ніколи не була. За місцем їх проживання розташовані 2 будинки: старий [ADDRESS], належить їм обом, а також новий - належить [PERSON]. Крім того, біля старої хати є погріб та прибудова (літня кухня). Проживають вони у старій хаті, проте майно, що в описане у ній належить [PERSON].: телевізор, тюнер та інші речі належали родичам [PERSON]. Його ж корови, що описані державним виконавцем. Представник співвідповідача - Котовський А.Й. позов не визнав і суду показав, що на підставі заяв стягувачів [PERSON] і [PERSON] 22.06.2006 року і 11.07.2006 року відповідно були відкриті виконавчі провадження з виконання рішень судів про стягнення з [PERSON] грошових коштів. 3.08.2006 року державний виконавець відділу ДВС в присутності понятих, дільничного інспектора міліції, а також [PERSON] і [PERSON]. описав певне майно. За місцем проживання [PERSON] і [PERSON]. розташовані два будинки (за планами БТІ: новий значиться за [ADDRESS], а старий - [ADDRESS]). Зі слів [PERSON] вона проживала в малому, глиняному будинку, а тому в ньому та біля нього було описане наступне майно: телевізор (2003 року), тюнер (2004 року), мікрохвильову піч, ліжко, диван, стіл з табуретками, газова плита, 2 корови і теля, 2 листа жесті. Щодо великого, новозбудованого будинку [PERSON] чини перешкоди в описі, про що було складено акт. [PERSON] підписала акт опису й арешту майна, проте ніяких заперечень чи зауважень до нього вона не внесла. Третя особа [PERSON] позов не визнала та заперечуючи проти нього показала, що посилання [PERSON] на те, що майно, яке описане на виконання рішення суду, належало тітці [PERSON]., яка померла в 1995 році, не відповідає дійсності. Стверджує, що як нова, так і стара хата належить [PERSON], проте нова оформлена на [PERSON]. Все описане майно набуте спільно [PERSON] і [PERSON] і є їх спільною сумісною власністю. Третя особа [PERSON] позов не визнав і суду показав, що хоча він і проживає в м. Вінниці, проте знає від людей та особисто про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю, а тому набуте ними майно вважає спільною сумісною власністю і не погоджується на його виключення з акта опису як належного лише [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом [ADDRESS] та ведуть спільне господарство. Даного факту не заперечила відповідачка [PERSON] і підтвердили допитані за правилами допиту свідків треті особи [PERSON] і [PERSON] Підтверджується він також і письмовими доказами по справі - довідкою виконкому Березівської сільської ради №313 від 4 грудня 2006 року (а.с. 61). 23 квітня 2004 року їм обом у рівних частках подарований жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться [ADDRESS]. На земельній ділянці знаходиться один глиняний будинок жилою площею 16,9 кв. м., літня кухня, погріб. (а.с. 51). Проте державний виконавець описуючи зазначений будинок вийшов за межі правовстановлюючих документів на нього та описавши &frac12; житлового будинку, наклав арешт на погріб та прибудову (літню кухню) повністю. Зазначеною дією порушуються права [PERSON]. як власника іншої половини жилого будинку, так як він має право володіти, користуватися і розпоряджатися не лише частиною будинку, а й відповідною часткою в надвірних будівлях. Зазначене відповідно до ст. 317, 358 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави суду для задоволення позову в цій частині. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Як встановлено в судовому засіданні майно, що описане в акті опису й арешту майна (а.с. 7-9) перебувало у спільному жилому будинку, належному [PERSON] та [PERSON]. й надвірних будівлях до нього. Згідно з доказами, які є в матеріалах справи (а.с. 67, 69), за період з 1 червня 2002 року по 5 травня 2006 року [PERSON] отримала заробітну плату у сумі 9881 грн. 94 коп.,а [PERSON] - 9138 грн. 69 коп., тобто розміри часток [PERSON]. та [PERSON] в спільній власності є приблизно однаковими. Посилання відповідачки на те, що описане майно насправді їй зовсім не належить, суд оцінює критично і не приймає до уваги, так як вони спрямовані на звільнення з-під арешту майна, що описане для виконання рішень судів, по яких вона є боржником. Твердження відповідачки про те, що частина майна - телевізор, тюнер, та ін. рачі належали покійній тітці [PERSON]. не відповідають дійсності, так як з показів сторін випливає, що вона померла в 1995 році, а вищевказана побутова техніка 2003-2004 років випуску. Крім того, самим позивачем надано документи (а.с. 211, 212, 215, 216), згідно з якими [PERSON] передала в заставу під кредит, отриманий в кредитній спілці «Паритет» та застрахувала як таке, що належить їй, наступне майно: велику рогату худобу (корову - 7 років, корову - 6 років, корову - 2 роки, корову - 3 роки), тюнер «Самсунг», телевізор «Самсунг» та газову плиту. Позивач не надав суду доказів належності зазначеного майна особисто йому, а тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на ці речі та їх виключення з опису. Тому суд визнає за ним право власності на частину майна, що перебувало в спільному з [PERSON] будинку і яким остання не розпорядилась передавши у заставу за своїми зобов'язаннями. Крім того, згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 53) [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований поряд з спільним старим глиняним будинком, а тому відхід від засад рівності часток в спільній часткові власності жодним чином не порушує його права. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 317, 357, 358, 392 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про власність», ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial