Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

Позивач просить визнати висловлювання відповідачів в її адресу такими, що порушують її гідність та честь, встановити факт спричинення й стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн. з кожного, мотивуючи тим, що останні 10.10.2007 року під час проведення працівниками земельного відділу замірів земельної ділянки, висловлювались в її адресу брутальними й нецензурними словами та звинувачували в незаконному землекористуванні. Внаслідок дій відповідача вона відчула моральні страждання, втратила спокій, порушилась її душевна рівновага та погіршився стан здоров'я. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідачі позов не визнали і пояснили, що дійсно між ними та позивачем 10.10.2007 року під час проведення землевпорядних робіт виникла сварка з приводу незаконного, на їх думку, виділення сім'ї [PERSON] земельної ділянки, але нецензурних і образливих слів в адресу позивача вони не висловлювали та ніякої неправдивої інформації не поширювали. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.10.2007 року в с.Базар Народицького району під час проведення землевпорядних робіт по встановленню меж земельної ділянки, виділеної рішенням 8 сесії 5 скликання Базарської сільської ради від 25.04.2007 року [PERSON] та прилеглої до житлового будинку [ADDRESS], між позивачем та відповідачами виникла сварка з приводу законності виділення вказаної земельної ділянки. Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що 10.10.2007 року в с.Базар вони, за участю сільського голови Базарської сільської ради [PERSON] та сторін по справі, проводили землевпорядні роботи по встановленню меж земельної ділянки, виділеної [PERSON](позивачу по справі). Під час проведення замірів, між позивачем та відповідачами виникла сварка, в ході якої відповідачі спілкувались з позивачем „на підвищених тонах”, однак нецензурних слів та брутальної лайки не застосовували. У суду не має підстав ставити під сумнів показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки останні давали свідчення під присягою та були допитані за клопотанням позивача. Суд не приймає до уваги показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який показав, що відповідачі дійсно висловлювались брутальною лайкою та нецензурними словами в адресу позивача під час сварки, яка виникла 10.10.2007 року між сторонами по справі, оскільки показання цього свідка в частині підтвердження факту образ брутальними та нецензурними словами відповідачами позивача спростовуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд критично ставиться до показань зазначеного свідка ще й зважуючи на те, що між останнім та відповідачами теж виникав конфлікт, внаслідок якого він звертався до райвідділу міліції. Показання свідка [PERSON] суд до уваги також не приймає, оскільки останній не був присутній під час конфлікту, що виник між сторонами 10.10.2007 року в с.Базар, та не надав будь-яких пояснень щодо підтвердження або спростування факту образливих висловлювань та поширення неправдивої інформації відповідачами відносно позивача. Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту зазначених в позові образливих висловлювань відповідачів в її адресу та поширення ними неправдивої інформації, а тому, на підставі викладеного та з урахуванням вимог ч.1 ст.60 ЦПК України(кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

Outcome: dismissed