overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що після смерті чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді грошових заощаджень в філії № 2856/011 в с. Білявка, Первомайського відділення Ощадбанку України на рахунку [NUMBER] в сумі 3393 грн. 00 коп. Позивачка вважає, що прийняла спадщину, т.я. після смерті чоловіка користується спільним майном і особистими речами чоловіка. Зберігає в себе ощадні книжки чоловіка, хоча фактично не оформила спадщину в державній нотаріальній конторі Харківської області, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на грошові заощадження в філії № 2856/011 с. Білявка, Первомайського відділення Ощадбанку України на рахунку [NUMBER] в сумі 3393 грн. 00 коп. Відповідач по справи приєднав заяву про розгляд справи у відсутності його представника та про визнання позовних вимог, яку суд прийняв, т.я. визнання позову не суперечить закону, не порушає права, свободи та інтереси інших осіб, тому, суд, вважає можливим прийняти рішення у відкритому судовому засіданні без присутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № [NUMBER] від 15 листопада 1963 року, зареєстрованого Олійниківським сільським ЗАГС Сахновщанського району, Харківської області вбачається, що позивачка уклала шлюб з гр. [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № [NUMBER] від 18 березня 1998 року, зареєстрованого Закутнівською сільською радою Первомайського району, Харківської області помер 16 березня 1998 року у віці 59 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 8. Довідкою № 2-23/83 від 22 січня 2008 року, наданою Виконавчим комітетом Закутнівської сільської ради Первомайського району, Харківської області доведено, що спадкодавець мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та що разом з ним зареєстрована позивачка. Право власності спадкодавця на грошові заощадження на рахунку [NUMBER] в сумі 3393 грн. 00 коп, які знаходяться в Філії № 2856/011 Первомайського відділення Ощадбанку України в с. Білявка, Первомайського району, Харківської області підтверджується Ощадною книжкою серії Ю № [NUMBER] та довідкою № 198 від 13.02.2008 року, наданою Філією - Первомайське відділення відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України”. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, яку суд, вважає потрібним застосувати в силу положень п.5 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст.60 ЦПК України, яка каже, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, до суду не були подані докази, відмови позивача від спадщини в установлені законом строки. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1220,1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 13.08.2001 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 03.12. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 18.01.2008 рік становить 5294 грн. 97 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 13.08.2001 року, відповідно до наказу № 231 к, та згідно наказу № 641 від 03.12.2007 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. Довідкою № 107 від 18.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 5294 грн. 97 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.ч.1,2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром”, але відповідач не виплачував заробітну плату, чим порушив діюче законодавство та права робітника на отримання заробітної плати за відпрацьований час, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2007 року вище зазначений позов було задоволено, однак позивач гроші не отримав по теперішній час, маючи сім'ю із трьох чоловік, тримає господарство, обробляє город, з цього і живе, однак для навчання доньки вимушений був займати гроші у знайомих, що призводило до моральних страждань, переживань від думки з чого віддавати борг та як прожити, прогодувати сім'ю, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та життя його родини. Просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 2000 грн. 00 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає, т.я. позивач не надав доказів нанесення моральної шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України “ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової )шкоди” від 21.03.1995 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику відшкодовується в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормального життєвого зв'язку та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що він не мав можливості оплачувати навчання доньки, оскільки як сам пояснив, [PERSON] є донькою його дружини від попереднього шлюбу, навчається на заочній формі навчання, він її не утримує, її батько має можливість утримувати доньку, але ні [PERSON], ні його дружина про це з позовом до суду не звертались. Таким чином, суд, вважає, що позивач не надав до суду доказів в підтвердження свого позову. На підставі ч.1 ст.237-1 КЗпП України, ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 05.09.2002 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 26.09. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 15.01.2008 рік становить 6423 грн. 13 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 05.09.2002 року, відповідно до наказу № 230, та згідно наказу № 530 від 26.09.2007 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. Довідкою № 10 від 15.01.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 6423 грн. 13 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11,58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

На підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2002 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із вказаної квартири. Спадкоємців першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON]немає. [PERSON]. є спадкоємицею четвертої черги, яка проживала однією сім'єю із спадкодавцем більше 10 років, і спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. 20 грудня 2007 року між [PERSON]. та [PERSON]. укладено договір, згідно якого позивач купив у відповідачки квартиру [ADDRESS], сплатив аванс в сумі 5 000 грн., а відповідачка зобов'язалася після оформлення спадкової квартири на своє ім'я посвідчити дану угоду у нотаріуса. Посилаючись на ці обставини і те, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач звернувся в суд і просить визнати договір купівлі-продажу квартири, дійсним та визнати за ним право власності на спірне майно. Відповідачка проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що[PERSON]. та [PERSON] проживали однією сім'єю та вели спільне господарство більше 10 років. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. Доказом того, що між сторонами відбулася угода купівлі продажу квартири є розписка про те, що відповідачка отримала від [PERSON]. аванс в сумі 5 000 грн. за квартиру [ADDRESS]. За таких обставин за позивачем слід визнати право власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

КП “Уманьтеплокомуненерго” звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 1026 гривень 95 копійок. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позов визнала повністю. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON]. являється згідно рахунку № 176720 споживачем теплової енергії за адресою [ADDRESS], яку позивач надав в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов'язаний щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, проводити оплату послуг за спожиту теплову енергію. Між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 29 січня 2004 року на період з 29.01.2004 року до 29.01.2006 року, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 483 грн. 47 коп., яка утворилася станом на 1.01.2004 року та про переривання перебігу позовної давності. Умови договору відповідачем не виконані: відповідно п. 1, п. 4 договору вона зобов'язана була щомісячно сплачувати заборгованість, яка виникла на момент укладення договору та поточні нарахування за спожиту теплову енергію, але станом на 18.02.2008 року заборгованість відповідача за надані їй послуги позивачем після закінчення дії договору складає 1026 грн. 95 коп., яка до даного часу нею не відшкодована. Підстав для продовження строку дії договору немає, так як письмової заяви від відповідача у відповідності з вимогами п. 8 позивачу не надходило. Тому вказана сума і підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

КП “Уманьтеплокомуненерго” звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 1026 гривень 95 копійок. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] являється згідно рахунку № 176720 споживачем теплової енергії за адресою [ADDRESS], яку позивач надав в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов'язаний щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, проводити оплату послуг за спожиту теплову енергію. Між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 29 січня 2004 року на період з 29.01.2004 року до 29.01.2006 року, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 483 грн. 47 коп., яка утворилася станом на 1.01.2004 року та про переривання перебігу позовної давності. Умови договору відповідачем не виконані: відповідно п. 1, п. 4 договору вона зобов'язана була щомісячно сплачувати заборгованість, яка виникла на момент укладення договору та поточні нарахування за спожиту теплову енергію, але станом на 18.02.2008 року заборгованість відповідача за надані їй послуги позивачем після закінчення дії договору складає 1026 грн. 95 коп., яка до даного часу нею не відшкодована. Підстав для продовження строку дії договору немає, так як письмової заяви від відповідача у відповідності з вимогами п. 8 позивачу не надходило. Тому вказана сума і підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилається на те, що з відповідачкою одружилися 23.10.2006 року, та шлюб між ними зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 138. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачкою вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, не розуміють одне одного. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, а тому просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засіданні не з”явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з”явилася, причини неявки суду не повідомила, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, фактичних сімейних стосунків між сторонами не має, не зійшлися характерами, не розуміють один одного, в наданий судом строк для примирення не примирилися. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є: 1. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини. 2. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи, що між сторонами фактичні сімейні стосунки відсутні, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Кредитна спілка«Аккорд» звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення боргу за кредитним договором. В позовній заяві вказала, що 6 липня 2007 року з [PERSON] укладено кредитний договір про надання в позику 2200грн. в строк до6.07.2008 року. Відповідно умов договору позичальник зобов'язалась щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, вказаних у рекомендованому графіку платежів. Однак всупереч договірним зобов'язанням відповідачкою належні грошові суми не повернуті і сума боргу за кредитом та процентами становить 1834грн.26коп., яку просить стягнути в судовому порядку, а також розірвати кредитний договір. В судове засідання представник позивача не з'явився, а надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує частково. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, про причини неявки суд не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовільнити частково виходячи із слідуючого. Між сторонами склались правовідносини, які регулюють Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що дійсно кредитною спілкою «Аккорд» в особі виконавчого директора Прилуцького відділення КС «Аккорд» 6 липня 2007 року заключено кредитний договір за № ПР про надання [PERSON] кредиту у розмірі 2200грн. на строк до 6.07.2008 року (а.с.9). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язалась сплачувати спільці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, вказаних у рекомендованому графіку платежів однак, своїх зобов'язань не виконала. Виходячи з викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити частково, оскільки відповідачка погасила значну частину боргу і сума несплати складає 999грн. 26коп., а кредитний договір розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В своїй заяві вказала, що має грошові заощадження в ощадбанку на рахунках № [NUMBER] та [NUMBER] в Тростянецькій філії № 023 Ічнянського відділення ОБ № 3260 ВАТ “Державний Ощадний банк” і на даний час має намір отримати зазначені кошти, але через розбіжність записів її прізвища в документах, а саме в ощадній книжці серії [NUMBER] її прізвище на російській мові зазначено як [INFO], а у вкладиші на рахунок № [NUMBER] її записано як [INFO], не має можливості цього зробити. Тому просить в судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу. В попередньому судовому засіданні заявниця повністю підтримала свою заяву і просила суд встановити факт належності правовстановлюючих документів. Представник зацікавленої особи - Ічнянського відділення Ощадного банку № 3260 ВАТ “ Державний Ощадний банк України” в попереднє судове засідання не з”явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 та п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України “ Суд розглядає справи про: встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті...” Як встановлено в судовому засіданні, із оглянутої копії паспорта заявниці вбачається, що прізвище її значиться як [INFO] ім'я та по - батькові [PERSON] у викладі українською мовою (а.с.5). Відповідно до запису в ощадній книжці серії [NUMBER], рахунок № [NUMBER] прізвище вкладника зазначено як “[PERSON]” - у викладі російською мовою (а.с.8), що в перекладі на українську буде відповідати запису у паспорті заявниці “[PERSON]”. Однак, при проведенні запису вкладки до вказаної ощадкнижки було допущено помилку, а саме, прізвище заявниці вказано як “[INFO] у викладі українською мовою замість [INFO]. Оскільки ім'я та по - батькові власника як паспорту так і ощадної книжки та вкладки до неї співпадають, то це дає підстави вважати, що вони належать одній і тій же особі, а саме [PERSON]. А тому заявниці слід встановити такий факт. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати права на отримання грошових заощаджень і встановити його іншим шляхом неможливо.

Outcome: approved