Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON]. 10 січня 2008 року звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ПП [PERSON]. про визнання договору купівлі - продажу 36/50 частини адмінбудівлі з підвалом „А” розміщеної по [ADDRESS]площею 1014, 8 квадратних метрів вартістю 35670 гривень в тому числі підвал: приміщення №1 площею 30 кв.м., №11 площею 39,9 кв. м., № 111 площею 13,4 кв. м., № ІУ площею 9,8 кв. м., № У площею 19,6 кв. м., № УІ площею 14,4 кв. м., № УІІ площею 16,5 кв. м., № УІІІ площею 26,1 кв. м., № ІХ площею 3,0 кв. м., № Х площею 55,2 кв. м., № ХІ площею 177, 6 кв. м. Адмінбудівлі - І поверх: приміщення № 1 площею 4,3 кв. м., № 2 площею 10,5 кв. м., № 3 площею 8,4 кв. м., № ХІІ площею 18,2 кв. м., ІІ поверх - приміщення № 1 площею 98,2 кв. м., № 2 площею 40,5 кв. м., № 3 площею 46,6 кв. м., № 4 площею 20,9 кв. м., № 5 площею 62,3 кв. м., № 6 площею 19,4 кв. м., № 7 площею 20,0 кв. м., № 8 площею 0,8 кв. м., № 9 площею 20,9 кв. м., № 10 площею 9,9 кв. м., № 11 площею 64,2 кв. м., № 12 площею 20,1 кв. м., № 13 площею 8,1 кв. м., №14 площею 0,88 кв. м., № 15 площею 0,88 кв. м., № 16 площею 0.88 кв. м., № 17 площею 0,88 кв. м., № 18 площею 2,6 кв. м., № 19 площею 4,8 кв. м., № 20 площею 85,5 кв. м., № 21 площею 21,4 кв. м., № ХІІІ площею 18.2 кв. м., бокси - гаражі „Б” площею 232,7 кв. м., вбиральня „ Г” площею 12,2 кв. м., контрольно - пропускний пункт „Д” площею 3,7 кв. м., трансформаторна „В” площею 26 кв. м., споруди № 1 - 14 вартістю 128447 гривень, як ціла частка та земельної ділянки площею 3989 кв. м., та 1209 квадратних метрів спільної власності загальною вартістю 14330 гривень, на якій розташоване дане нерухоме майно належне відповідачу ПП [PERSON]. дійсним та визнання права власності на 36 / 50 частини купленого майна 05 грудня 2007 року і земельної ділянки 5198 кв. м., 13 грудня 2007 року , мотивуючи свої вимоги тим , що відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі - продажу зазначеного майна і земельної ділянки, укладеного між сторонами 05,13 грудня 2007 року в нотаріальному порядку, у зв”язку з відсутністю в нього коштів. Просила визнати договір купівлі - продажу 36 / 50 частини нерухомого майна вартістю 35670 гривень і земельної ділянки площею 5198 кв. м., вартістю 14330 гривень на якій розташоване майно, дійсним та визнати за нею право приватної власності на 36/50 частини будівлі і земельну ділянку розміром 5198 кв.м. належних відповідачу. Позивачка у суді позов підтримала, посилаючись на підстави викладені у заяві та підтвердила факт купівлі - продажу 36/50 частини нерухомого майна вартістю 35670 гривень 05 грудня 2007 року і земельної ділянки в розмірі 5198 кв. м., на якій розташоване нерухоме майно вартістю 14330 гривень 13 грудня 2007 року та факт виконання всіх істотних умов договору купівлі - продажу. Наполягає на визнанні договору купівлі - продажу частини нерухомого майна і земельної ділянки дійсним та визнанні права приватної власності на 36/50 частини купленого нерухомого майна вартістю 35670 гривень і земельних ділянок на якій це майно розташоване 3989 кв. м. та 1209 кв. м. вартістю 14330 гривень. Відповідач проти позову не заперечує із вимогами позивачки згоден, але підтвердив, що він не має коштів для сплати за нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу частини нерухомого майна і земельної ділянки. Згоден визнати за позивачкою право власності на спірне майно: Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи в обґрунтування позову позивачки та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.220 ч.2, 328, 334, 392, 655, 657 ЦК України; ст. 2,3,12,13 Закону України „Про власність;” п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978 року. Предметом спору є 36/50 частини нерухомого майна адмінбудівлі ТСОУ і земельні ділянки на якій розташоване дане майно, належних відповідачу, розміщених в [ADDRESS] та визнання на нього права приватної власності внаслідок правочину купівлі - продажу. В судовому засіданні встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі - продажу 36/50 частини нерухомого майна і земельних ділянок 3989 кв.м., та 1209 кв. м. що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера про сплату обумовленої ціни за договором купівлі - продажу, накладними № 276, 205 про отримання майна у власність ( а. с.4,5,6 ) та факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення право чину купівлі - продажу частини будівлі і земельної ділянки. Відповідач своїми діями порушив вимоги ст. 657 ЦК України та не посвідчив в нотаріальному порядку договір купівлі - продажу частини нерухомого майна і земельної ділянки. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу виконані всі істотні умови: відповідач отримав обумовлену ціну 50000 гривень за продані 36/50 частини будівлі і земельну ділянку та передав їх у власність позивачки, а позивачка сплатила обумовлену договором ціну та отримала їх у власність, однак даний право чин відповідач не посвідчив в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978 року, якщо відбулося повне або часткове виконання умов договору купівлі - продажу, але одна із сторін ухилилася від нотаріального його посвідчення, то суд за заявою сторони, яка виконала істотні умови договору, може визнати такий договір дійсним. Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі - продажу 36/50 частини нерухомого майна вартістю 35670 гривень укладений сторонами по справі 5 грудня 2007 року і земельних ділянок в розмірі 3989 кв. м., та 1209 кв. м. вартістю 14330 гривень укладений 13 грудня 2007 року слід визнати дійсним. Громадянин має право мати у приватній власності відповідно до ст. 2, 3, 12, 13 Закону України „Про власність” майно, яке він придбав внаслідок угод не заборонених законом. Право чин купівлі - продажу спірного майна відноситься до угод, які не заборонені законом, а тому відповідно до ст. 328, 334,392 ЦК України є підстави для визнання за позивачкою права приватної власності на 36/50 частини купленого нерухомого майна і земельних ділянок на, яких це майно розташоване. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання право чину купівлі - продажу дійсним та визнання права приватної власності за позивачкою на 36/50 частини нерухомого майна і земельної ділянки загальною вартістю 50000 гривень. Позивачка просить суд відповідно до ст.81,88 ЦПК України покласти судові витрати в сумі 537 гривень на відповідача і стягнути на його користь, оскільки позов задоволений в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.220 ч.2, 328, 334, 392, 655, 657 ЦК України; ст. 2,3,12,13 Закону України „Про власність;” п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978 року і

Outcome: approved