Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання дій КП «Енергозбереження» по нарахуванню оплати за послуги з теплопостачання за період з 1978 по 2001 рік в сумі 1061 грн. 76 коп. неправомірними, посилаючись на те, що її квартира [ADDRESS] у цей період належним чином не опалювалася, крім того рішенням Новокаховського міського суду від 02.03.2006 року було стягнуто з неї заборгованість лише в сумі 137 грн. 82 коп., тому нарахування решті суми заборгованості до теперішнього часу є неправомірним. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позовні вимоги нічим не обґрунтовані, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі отримання абонентами тепла не в повному обсязі теплопостачальником здійснюються за їх заявами відповідні перерахунки, такі перерахунки здійснювалися щомісяця за заявами [PERSON] Крім того, зазначив, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду із подібними вимогами, оскільки про нараховану суму заборгованості станом на 2001 рік знала, проте до теперішнього часу до суду не зверталася. Заслухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає [ADDRESS], користувалася послугами з теплопостачання, які надавало КП «Новокаховтеплокомуненерго» (далі - КП НКТКЕ), а згодом - КП «Енергозбереження», проте вартість зазначених послуг оплачувала несвоєчасно та не в повному обсязі, допустивши заборгованість станом на 2001 рік в сумі 1061 грн. 76 коп. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З цих підстав, суд вважає, що в судовому засіданні позивачка не довела обґрунтованість позовних вимог в частині неправомірного нарахування відповідачем вказаної суми, оскільки суду не надано жодних доказів, які б вказували на неправомірність дій відповідача. Навпаки, і сама позивачка, і свідки в судовому засіданні пояснили, що кожного місяця у разі надання послуг з теплопостачання не в повному обсязі, позивачка зверталася до керівництва КП НКТКЕ та КП «Енергозбереження» із заявами про здійснення перерахунку оплати за ці послуги, і такі перерахунки щомісяця проводилися. Посилання позивачки на той факт, що рішенням Новокаховського міського суду від 02.03.2006 року з неї на користь КП «Енергозбереження» була стягнута сума заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання лише в межах строку позовної давності в сумі 137 грн. 82 коп. не є підставою для визнання дій відповідача по нарахуванню оплати цих послуг поза межами строку позовної давності неправомірними. Крім того, суд вважає, що для заявлення подібних вимог позивачкою пропущений строк позовної давності, про який заявлено представником відповідача, оскільки як зазначила сама позивачка, вказана сума боргу утворилася станом на 2001 рік, з того часу вона протягом 7 років не зверталася до суду з подібними вимогами, клопотання про поновлення пропущеного строку суду не подала, про поважність причин пропуску строку не повідомила. Проте, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає саме за недоведеністю позовних вимог. На підставі ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України; п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року; ч. 3 ст. 267 ЦК України,

Outcome: dismissed