Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кіровського районного суду м. Кіровограда, апеляційного суду Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне казначейство України, про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з Державного казначейства України на користь [PERSON] 360000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної постановленням незаконних судових рішень, а також судові витрати в розмірі 16 грн. В обґрунтування позову посилався на такі обставини. У 2003 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та розподіл його в натурі. Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Черненко І. В. всупереч вимогам імперативного закону прямої дії, зазначеному в ст. 19 Конституції України, а саме: “Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України”, постановила ухвалу суду про прийняття безпідставної позовної заяви до провадження у суді. 26 грудня 2003 р. суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Черненко І. В. іменем України винесла рішення суду, за яким позов [PERSON] та [PERSON] задовольнявся, а саме: визнавалось за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] 1841 грн. 14 коп. Це неправосудне рішення порушувало вимоги ст. ст. 3, 41 Конституції України. Ухвала судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р. про залишення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р. без змін говорить про те, що судді апеляційного суду Кіровоградської області Вербицький В. С., Дуковський О. Л. та Єгорова С. М. повністю підтримали свавільні дії і рішення судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Черненко І. В. За дорученням Верховного Суду України колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області розглянула касаційну скаргу [PERSON] і постановила ухвалу від 29 травня 2007 р. про скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р. та ухвали судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р. 2 Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р., постановлене суддею Черненко І. В., та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р., яке узаконювало узурпаторське рішення суду першої інстанції, постановлена суддями Вербицьким В. С., Дуковським О. Л. та Єгоровою С. М. стовідсотково відповідають ознакам дій, передбачених ст. ст. 127, 356, 364, 375 КК України. Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1173 ЦК України [PERSON] має право на захист свого немайнового або майнового права та інтересу способом відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна (немайнова) шкода полягає в порушенні відповідачами конституційних прав [PERSON], безпідставним притягненням останнього відповідачем у справі в 2003 р., безпідставною узурпацією судовим рішенням майнових прав, належних власникові, свавільним порушенням відповідачами вимог Конституції та законів України. Порушення судами майнових прав [PERSON] призвело не тільки до втрати ним довіри до суду, але й завдало його душі безмірних душевних страждань. [PERSON] втратив душевну гармонію, рівновагу, спокій, в нього наступило нервове виснаження, він втратив душевне здоров'я, цілющий оздоровчий нічний відпочинок, психічний комфорт, життєву насолоду від кожного прожитого дня. Можливо достатнім, мінімально-необхідним розміром відшкодування моральної шкоди є сума не менш ніж 360000 грн., що складається із таких складових:  компенсація моральної шкоди за перенесені протягом 1250 днів душевні страждання - 300000 грн.;  компенсація моральної шкоди за втрату протягом 1250 днів душевної гармонії, що призвела до психічного виснаження та тривалого погіршення фізичного самопочуття - 50000 грн.;  компенсація моральної шкоди за нав'язану необхідність витрачати час і зусилля на оздоровлення і гармонізацію польової душевної структури, розладнаної перенесеними душевними стражданнями на тонко-польовому рівні і, як наслідок, довготривалий відрив від звичного способу та характеру життя - 7000 грн;  компенсація грошової суми для оплати лікування душевної травми - 3000 грн. У попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, однак від них надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Кіровського районного суду м. Кіровограда у судове засідання не з'явився, однак від зазначеного відповідача надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без участі його представника. У заяві також зазначено, що позовні вимоги Кіровський районний суд м. Кіровограда не визнає. Представник відповідача апеляційного суду Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, хоча зазначений відповідач був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державного казначейства України, у судове засідання не з'явився, хоча зазначена третя особа була належним чином повідомлена про час і місце проведення судового засідання. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази: копії позовної заяви [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно і розділ його в натурі, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2003 р., ухвали апеляційного 3 суду Кіровоградської області від 24.03.2004 р., ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 29.05.2007 р., доручення [PERSON] від 08.09.2006 р. на уповноваження[PERSON] представляти його інтереси в судах та інших органах, позовну заяву [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що у 2003 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та розподіл його в натурі. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р. позов [PERSON] та [PERSON] задоволено. За [PERSON] визнане право власності на домоволодіння [ADDRESS], з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1841 грн. 14 коп. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р. апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р. залишене без змін. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області, який діяв як суд касаційної інстанції, від 29 травня 2007 р. касаційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р. та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2003 р., ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 24 березня 2004 р. відповідно до ухвали суду касаційної інстанції скасовані, тобто вони є незаконними. Однак, відсутній обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, яким би встановлювався в діях суддів, які вплинули на постановлення незаконних судових рішень, склад злочину. Хоча представник позивача [PERSON] і вказує в позовній заяві на наявність в діях суддів, які розглядали справу, складу злочинів, які передбачені ст. ст. 127, 356, 364, 375 КК України, але він відповідно до чинного законодавства України не наділений повноваженнями встановлювати в діях тої чи іншої особи склад злочину. Судом також приймається до уваги, що позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не довели, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок постановлення незаконних судових рішень. Оскільки відсутній обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, яким би встановлювався в діях суддів, які вплинули на постановлення незаконних судових рішень, склад злочину, то у задоволенні позову[PERSON] в інтересах [PERSON] про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed