Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

17.12.2007р. позивачі [PERSON]. і [PERSON]. звернулись до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до відповідачів, вимагаючи : · визнати дійсним біржовий договір [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна від 30.07.1997р., зареєстрований на Одеській Новій Біржі, за яким відповідачі [PERSON]. і [PERSON]. продали, а позивачі [PERSON]. і [PERSON]. купили 607/1000 частин квартири під [ADDRESS]; · та визнати дійсним біржовий договір [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна від 23.08.1997р., зареєстрований на Одеській Новій Біржі, за яким відповідачі [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. продали, а позивачі [PERSON]. і [PERSON]. купили 393/1000 частин квартири під [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивачі вказують, що вказані біржові договори купівлі-продажу виконані ними і відповідачами своєчасно та в повному обсязі, однак не посвідчені нотаріально, що, в свою чергу, зумовлено тим, що на момент підписання цих договорів діяв Закон України „Про товарну біржу", який передбачав, що біржові договори подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Крім того, позивачі просять суд поновити їм строк звернення до суду з даним позовом, визнавши причину пропуску ними цього строку поважною, посилаючись, що лише у 2007 році вони довідалися, що укладені між ними і відповідачами вищезазначені біржові договори купівлі-продажу нерухомого майна вимагали обов'язкового нотаріального посвідчення. Позивачі просять суд розглянути справу за їх відсутності, про що надали суду свою письмову заяву від 16.01.2008р., у зв'язку з чим в судове засідання не з'явилися. Відповідачі, місце проживання, перебування або роботи яких позивачам невідоме, були викликані в суд через оголошення у пресі в установленому порядку. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти на відповідні їм правовідносини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно припису ч.2 ст.12 Закону України „Про власність", який діяв як станом на 1997 рік, громадянин набуває право власності на майно, одержане в результаті вчинення правочинів, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України ( 1963р. ) та ч.2 ст.220 ЦК України (2003р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом установлено, що відповідачі [PERSON]. і [PERSON]. набули право власності в рівних частках на 607/1000 частин квартири загального користування під [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 20.12.1994р., зареєстрованого Одеським МБТІ 03.04.1995р. під [NUMBER] на стор.133 в книзі 44 пр. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. набули право власності в рівних частках на 393/1000 частин вказаної вище квартири загального користування на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 15.08.1997р., зареєстрованого Одеським МБТІ 19.08.1997р. під [NUMBER] на стор.20 в книзі 210пр. 30 липня 1997 року відповідачі [PERSON]. і [PERSON]. відчужили 607/1000 частин квартири загального користування [ADDRESS] на користь позивачів [PERSON]. і [PERSON]. за укладеним між ними біржовим договором [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованим на Одеській Новій Біржі. 23 серпня 1997 року відповідач [PERSON]., діючи від свого імені, а також від імені та в інтересах свого сина [PERSON]., [INFO] року народження, який на той час був неповнолітнім, і відповідач [PERSON]. також відчужили 393/1000 частин квартири загального користування [ADDRESS] на користь позивачів [PERSON]. і [PERSON]. за укладеним між ними біржовим договором [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованим на Одеській Новій Біржі. До підписання вказаних біржових договорів і відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. і відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. одержали від позивачів [PERSON]. і [PERSON]. зазначені в цих договорах грошові суми за відчужене за договорами нерухоме майно, що відображено в пункті 6 договорів. Вчинивши зазначені біржові правочини купівлі-продажу нерухомого майна та отримавши гроші за відчужені за цими правочинами відповідні частки квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS], усі відповідачі виселилися з цієї квартири, передавши відчужені за цими правочинами 607/1000 частин і 393/1000 частин вказаної квартири у власність позивачам [PERSON]. і [PERSON]., які, в свою чергу, починаючи з літа 1997 року володіють, користуються та розпоряджаються усією цією квартирою, утримуючи її за свій рахунок. Крім того, біржовий договір [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна від 30.07.1997р. зареєстрований Одеським МБТІ 01.08.1997р. під р.[NUMBER] на стор.20 в книзі 210пр., а біржовий договір [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна від 23.08.1997р. зареєстрований Одеським МБТІ 03.09.1997р. під [NUMBER] на стор.20 в книзі 210пр. Проте ці біржові договори не були посвідчені нотаріально, і це зумовлено тим, що на момент підписання цих договорів діяв Закон України „Про товарну біржу", який передбачав, що біржові договори подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають, що також відображено в тексті договорів. Також суд бере до уваги, що в подальшому відповідачі не оспорювали укладені ними з позивачами біржові правочини. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов укладених між ними 30 липня 1997 року і 23 серпня 1997 року біржових договорів [NUMBER] і [NUMBER] купівлі-продажу нерухомого майна та фактично повністю виконали покладені на них обов'язки за договорами, що підтверджується письмовими доказами, а також, що для укладення договорів не було ніяких передбачених законом обмежень і договори не містять протизаконних умов, отже згідно приписів ч.2 ст.47 ЦК України (1963р.) та ч.2 ст.220 ЦК України (2003р.) ці договори можуть бути визнані судом дійсними. Враховуючи, що лише у 2007 році позивачі довідалися, що укладені між ними і відповідачами біржові договори купівлі-продажу нерухомого майна від 30.07.1997р. та від 23.08.1997р. підлягали обов'язковому нотаріальному посвідченню, а тому суд вважає за необхідне поновити позивачам строк звернення до суду з даним позовом, оскільки цей строк ними пропущено з поважних причин. На підставі викладеного і

Outcome: approved