Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.09.99р. з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Палко кохав та поважав свою дружину і мріяв про народження дитини, особливо сина, однак тривалий час, близько трьох років, в них не було дітей. Обоє вони проходили анонімне обстеження та лікування від безпліддя. Весь період часу з моменту, коли йому стало відомо про вагітність дружини і до самого народження сина, який народився [INFO] був сам не свій, а тому народження сина була сама велика радість у його житті. За збігом обставин, позивачем від батька було отримано в дарунок 24.11.2003р. кв.[ADDRESS], в якій він з народження проживав з батьками, а після одруження - з дружиною. Одразу після отримання в дарунок від батька квартири, на прохання дружини, ним було подаровано їй 22.12.2003р. &frac12; частину власної квартири. Укладаючи даний договір він перебував в такому душевному стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, причиною чого було нервове потрясіння та нервове збудження. На той час дитині було два місяці, а стосунки з дружиною - чудові. Однак в березні 2007р. між ними стався конфлікт, в ході якого йому стало відомо про зраду дружини, яка в ході суперечки йому повідомила, що родила дитину з метою заволодіти його житлом і наміру подальшого проживання з ним у неї немає. Вважає, що діями відповідачки його було ошукано, в зв»язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить суд визнати недійсним договір дарування, укладений між ним та відповідачкою 22.12.2003р., скасувати реєстрацію в КБ «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації « даного договору та визнати за ними право власності на &frac12; частку кв.[ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково зазначив, що з березня 2003р. з дружиною не проживає. Дитина проживає з ним та повністю знаходиться на його утриманні. Мати дитиною не цікавиться та не займається її вихованням. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином через засоби масової інформації. Суд вважає можливим, за згодою позивача, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав. Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції від 15.01.2008р. №125-67, 11.09.1999р. [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]), про що було зроблено даним відділом РАЦС актовий запис № 1860 ( а.с.5). Від спільного проживання в шлюбі, сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього ( а.с.6). Відповідно до договору дарування від 24.11.2003р., посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, [PERSON] отримав в дар від [PERSON] кв. [ADDRESS] ( а.с. 7). Відповідно до договору дарування від 22.12.2003р., посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, [PERSON] подарував &frac12; вказаної квартири [PERSON] ( а.с. 8 ). Як вбачається з довідки КБ « Вінницьке обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації «, 21.04.2004р. була проведена реєстрація &frac12; частки квартири « [ADDRESS] за [PERSON] ( а.с.12). Свідок [PERSON] суду показав, що з 1998р. перебуває з позивачем в дружніх стосунках. Йому було відомо, що після одруження з відповідачкою [PERSON] в 1999 р., у них тривалий час не було дітей. [PERSON] дуже переймався цією проблемою, оскільки бажав їх мати, особливо сина. Після народження останнього в жовтні 2003р. позивач був в такому радісному та збудженому стані, що в не повній мірі міг давати оцінку своїм діям. Він особисто відмовляв позивача від поспішних дій щодо відчуження в дар &frac12; належної йому на праві власності квартири дружині, однак останній від переповнення почуттів його не чув та намагався таким чином віддячити мати своєї новонародженої дитини. На даний час йому також відомо, що [PERSON] з березня 2007р. не проживає з [PERSON] Дитина проживає з батьком, який повністю займається його доглядом та вихованням. Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні, аналізуючи зібрані по справі докази в їх совокупності та покази свідків, які узгоджуються з показами позивача, судом безспірно було встановлено наявність у позивача в момент укладення договору дарування 22.12.2003р. такого внутрішнього стану, викликаного душевним хвилюванням та нервовим потрясінням, викликаним народженням дитини, що дає суду підстави прийти до висновку, що даний правочин позивачем було вчинено у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому даний договір підлягає визнанню недійсним по суду відповідно до вимог ст. 225 ЦК України із застосуванням наслідків, передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved