Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та загрози безпеки життєдіяльності мешканців, мотивуючи тим, що [ADDRESS] м. Лубни розташований гараж , побудований у 1974р. батьком третьої особи [PERSON], яким користувався [PERSON] з 1992р, а потім [PERSON] без відповідного рішення виконкому Лубенської міської ради. У 2001р позивачка придбала житловий будинок , що розташований [ADDRESS] м. Лубни і взв”язку з знаходженням цього гаража на її виділений їй земельній ділянці вона не може приватизувати свою земельну ділянку та зробити прибудову до свого будинку. Гараж побудовано самовільно, в експлуатацію не здавався, являється джерелом небезпеки через те що розташований на відстані 1,5 м від підземного газопроводу, що являється порушенням норм ДБН. З питанням усунення перешкод в користуванні своєю присадибною ділянкою позивачка вже зверталась до суду у чому їй було відмовлено, рішення є чинним. Позивачка вважає, що розташування гаража , який належить відповідачу створює їй перешкоди в користуванні своїм домоволодінням та земельною ділянкою, є джерелом небезпеки і прохає суд зобов”язати [PERSON] усунути ці перешкоди та загрозу безпеки життєдіяльності громадян шляхом знесення належного йому гаража. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала , прохає їх задовольнити , пояснивши суду , що у 2001р вона купила будинок [ADDRESS] м. Лубни. На присадибній земельній ділянці розташований гараж, який побудований у 1974р. Приватизувати земельну ділянку [ADDRESS] їй не вдалось через знаходженням на ній гаража та відмови сусіда [PERSON] дати згоду на це. Гараж являється об”єктом самовільного будівництва , побудований всупереч норм ДБН так як розташований від підземного газопроводу на відстані 1,5м являється джерелом небезпеки. Питання щодо усунення перешкод у користуванні своєю власністю в тому числі і знаходження гаража поблизу підземного газопроводу вона вже оспорювала раніш у судах, однак у цьому їй було відмовлено. Вона особисто мала бажання придбати гараж у [PERSON] та попереднього власника [PERSON], однак через не узгодження ціни придбати цей гараж їй не вдалось. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав так як гараж він придбав в законному порядку у [PERSON], оформивши право власності згідно закону. Дозвіл на будівництво гаража був наданий у 1974р. виконкомом Лубенської міської ради, ніяких претензій ні ВАТ „Лубнигаз”, ні інші комунальні служби претензій щодо порушень норм ДБН, санітарних, будівельних норм перед ним не ставили. Позивачка зверталась до нього з проханням продати гараж, однак , не погоджуючись з ціною від купівлі гаражу відмовилась. Представник 3 - ї особи ВАТ „Лубнигаз” вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню так як гараж знаходиться на малій відстані від підземного газопроводу, що є порушенням норм ДБН. ВАТ „Лубнигаз” ніколи не звертався до [PERSON], попереднього власника гаража [PERSON] з цими претензіями . На теперішній час ВАТ „Лубнигаз” також не має наміру звертатися до суду з заявою по знесення гаражу. Представник 3 -ї особи виконкому Лубенської міської ради вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити , оскільки набуття права власності на гараж проводилось згідно чинного законодавства, рішення про надання дозволу на будівництво гаража не скасовано, доказів підтверджуючих порушення своїх прав позивачка суду не надала. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню так як порушуються його права , як власника будинку, гараж є об”єктом самовільного будівництва, побудований без дозволу газової служби, через знаходження частини гаража він не може приватизувати свою присадибну ділянку. Гараж збудований у 1974р. батьком [PERSON] за згодою попереднього власника будинку, який купила позивачка. Представник 3 - особи відділу архітектури та містобудування вважає, що в задоволенні позовних слід відмовити виходячи з того , що дозвіл міської ради на будівництво гаража був, оформлення права власності на гараж проводилось у відповідності з Законом, ніяких претензій щодо будівництва, місця розташування гаража у відділу архітектури не було і немає. Третя особа [PERSON] вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити так як дозвіл міської ради на будівництво гаража, згода попереднього власника будинку [ADDRESS] була , оформлення права власності на гараж проводилось у відповідності з Законом, ніяких претензій щодо будівництва, місця розташування гаража у комунальних служб до нього не було, всі умови договору купівлі продажу гаража виконані. Свідок [PERSON] пояснив, що гараж збудовано у порушення норм ДБН так як розташований на відстані 1,5 м від підземного газопроводу. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши докази, обставини справи суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Встановлено, що за згодою попереднього власника будинку ([PERSON]) , розпорядження виконавчого комітету Лубенської міської ради №132-Р від 23.12.1974р.була вилучена земельна ділянка [ADDRESS] м. Лубни і дано дозвіл на будівництво гаража [PERSON] на якій він збудував гараж, постійно користуючись ним при житті, що не оспорюється сторонами. Після смерті [PERSON] гаражем став користуватися його син [PERSON], який в установленому Законом порядку успадкував цей гараж, оформивши на нього право власності. 12.01.2006р. [PERSON] продав належний йому гараж [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу, яким останній постійно користується по теперішній час. Позивачка 16.05.2001р. купила житловий будинок розташований на земельній ділянці в м. Лубни [ADDRESS]. Маючи намір приватизувати земельну ділянку прохала [PERSON], а потім [PERSON] продати належний їм гараж, однак через не згоду в ціні гаража не змогла його купити. Разом з тим позивачка бажала приватизувати земельну ділянку, однак через відмову у наданні згоди на це сусіда [PERSON], знаходженням гаражу на земельній ділянці оформити приватизацію землі їй не вдалося. Позивачка вважає, що гараж [ADDRESS] м. Лубни являється об'єктом самовільного будівництва, який розташований на невиділеній в установленому законом порядку земельній ділянці, на який право власності оформлено незаконно, гараж являється джерелом небезпеки через те що розташований на відстані 1,5 м від підземного газопроводу. Згідно ч.3. ст. 61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі..., яке набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] у 2006р. зверталась до Лубенського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON] щодо усунення перешкод в користуванні майном ( самочинне будівництво гаража, незаконне виділення земельної ділянки під гараж, оформлення права власності на гараж та його реєстрація ) і по ним прийнято рішення від 19.05.2006р. за яким позивачу відмовлено в задоволенні позову. Після оскарження рішення в апеляційному порядку рішення суду залишено в силі, по її заяві за нововиявленими обставинами також піднімалось питання щодо знаходження гаража поблизу газопроводу у чому [PERSON] також було відмовлено , що підтверджується копіями рішення суду, ухвал апеляційного суду Полтавської області, що було підтверджено в судовому засіданні самим представником позивачки. Доказів на підтвердження неправомірності набуття права власності на гараж [PERSON], [PERSON] ні позивачка , ні її представник суду не надали і такі ствердження спростовуються письмовими матеріалами справи. В судовому засіданні представник позивачки заявив, що оскаржувати документи , підтверджуючи право власності на гараж за вищеназваними особами не бажає. Разом з тим представник позивачки визнав чинність розпорядження виконкому Лубенської міської ради від 23.12.1974р про надання дозволу на будівництво гаражу [PERSON] Ствердження представника позивачки на те що гараж являється джерелом небезпеки через його знаходження поруч з підземним газопроводом і що це є небезпека для оточуючих суд оцінив критично так як крім довідки про знаходження гаражу на відстані 1,5м від газопроводу, схеми суду інших документів суду не надано. При цьому суд взяв до уваги пояснення представника ВАТ 'Лубнигаз', який на прохання суду не надав, підтверджуючих документів , підтверджуючих небезпеку для громадян від знаходження гаража поруч з газопроводом. Сам представник ВАТ 'Лубнигаз' підтвердив, що питання по знесенню гаража ніколи у ВАТ 'Лубнигаз' виникало і не піднімається на теперішній час, з позовом про знесення гаража ВАТ 'Лубнигаз' звертатися до суду не бажає. Представником позивачки також не надано доказів щодо пред'явлення претензій комунальними службами до власників гаража [PERSON], [PERSON] пов'язаних з не законним виділенням землі, його будівництва, оформлення права власності , створенням небезпеки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Суд при вирішення спору керувався діючими рішеннями органів влади, документами підтверджуючими набуття права власності на гараж, відсутністю наміру оскаржувати ці документи учасниками судового процесу. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позивачка не довела, що приміщення гаража належного відповідачу [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні домоволодінням, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed