overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачка є власницею квартири [ADDRESS] в м. Сміла. Разом із даною квартирою позивачка отримала у власність і допоміжне приміщення - сарай, який знаходиться в господарському блоці сараїв під [NUMBER] у дворі цього будинку і призначений для обслуговування цієї квартири. На даний час приміщення сараю використовується позивачкою у своїх цілях. Посилаючись на вказані обставини і те, що в даний час невідомими особами приймаються спроби використати приміщення господарського блоку сараїв та прибудинкову територію в дворі будинку [ADDRESS] в м. Сміла в своїх цілях, позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання допоміжним нежитлового приміщення сараю. Представник відповідача позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю і слідує за головною річчю. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження прав власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати, що приміщення сараю [NUMBER], яке знаходиться в господарському блоці сараїв у дворі будинку [ADDRESS] в м. Сміла, є допоміжним приміщенням щодо квартири [NUMBER] в цьому ж будинку і є особистою приватною власністю позивачки. На підставі наведеного, ст. 186 ЦК України, рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачка є власником квартири [ADDRESS] в м. Сміла. Разом із даною квартирою позивачка отримала у власність і допоміжне приміщення - сарай, який знаходиться в господарському блоці сараїв під [NUMBER] у дворі цього будинку і призначений для обслуговування цієї квартири. На даний час приміщення сараю використовується позивачкою у своїх цілях. Посилаючись на вказані обставини і те, що в даний час невідомими особами приймаються спроби використати приміщення господарського блоку сараїв та прибудинкову територію в дворі будинку [ADDRESS] в м. Сміла в своїх цілях, позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання допоміжним нежитлового приміщення сараю. Представник відповідача позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю і слідує за головною річчю. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження прав власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати, що приміщення сараю [NUMBER], яке знаходиться в господарському блоці сараїв у дворі будинку [ADDRESS] в м. Сміла, є допоміжним приміщенням щодо квартири[NUMBER] в цьому ж будинку і є особистою приватною власністю позивача. На підставі наведеного, ст. 186 ЦК України, рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

18.02.2008р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO]р. помер [PERSON]., який з 1998р. перебував у шлюбі з його матір'ю[PERSON]. [PERSON]. за життя був власником квартири [ADDRESS] та грошового заощадження у відділенні Ощадбанку України №7789\030 м. Каховки. Згадану квартиру померлий заповідав йому 15.07.2003р. Починаючи з 2001р. до дня смерті спадкодавця проживав разом з ним однією сім'єю, турбувався про нього, був прописаний у вказаній вище квартирі, одже фактично прийняв вказану вище спадщину, тому просив суд встановити відповідний юридичний факт спільного проживання з померлим з 2001р. по квітень 2007р. та визнати за ним право власності на вказану спадщину. В судове засідання сторони надали заяви, в яких позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав, представник відповідача Качуровський В.П. проти цього не заперечував, обидва справу просили розглянути за їх відсутності. Суд вважає можливим прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Дослідивши представлені докази, суд встановив наступне. Між сторонами по справі склалися цивільні правовідносини, врегульовані ст.328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON]., померлий [INFO]р. (а.с.7), за життя дійсно був власником квартири [ADDRESS] (а.с.20), яку заповідав позивачу (а.с.11), та грошового внеску в Ощадбанку України (а.с.13). Приймаючи до уваги, що представник відповідача визнав позов обґрунтованим і не заперечував проти його задоволення, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України заявлені вимоги слід задовольнити в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачі в рівних частинах є власниками [ADDRESS] Разом із даною квартирою позивачі отримали у власність і допоміжне приміщення - сарай, який знаходиться в господарському блоці сараїв під №3 у дворі цього будинку і призначений для обслуговування цієї квартири. На даний час приміщення сараю використовується позивачами у своїх цілях. Посилаючись на вказані обставини і те, що в даний час невідомими особами приймаються спроби використати приміщення господарського блоку сараїв та прибудинкову територію в дворі [ADDRESS]в своїх цілях, позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про визнання допоміжним нежитлового приміщення сараю. Представник відповідача позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю і слідує за головною річчю. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження прав власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати, що приміщення сараю №3, яке знаходиться в господарському блоці сараїв у дворі [ADDRESS] в м. Сміла, є допоміжним приміщенням щодо квартири №4 в цьому ж будинку і є особистою приватною власністю позивачів. На підставі наведеного, ст. 186 ЦК України, рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачі в рівних частинах є власниками [ADDRESS]. Разом із даною квартирою позивачі отримали у власність і допоміжне приміщення - сарай, який знаходиться в господарському блоці сараїв під №8 у дворі цього будинку і призначений для обслуговування цієї квартири. На даний час приміщення сараю використовується позивачами у своїх цілях. Посилаючись на вказані обставини і те, що в даний час невідомими особами приймаються спроби використати приміщення господарського блоку сараїв та прибудинкову територію в дворі [ADDRESS]в своїх цілях, позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про визнання допоміжним нежитлового приміщення сараю. Представник відповідача позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю і слідує за головною річчю. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження прав власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати, що приміщення сараю № 8, яке знаходиться в господарському блоці сараїв у дворі [ADDRESS] в м. Сміла, є допоміжним приміщенням щодо квартири №8 в цьому ж будинку і є особистою приватною власністю позивачів. На підставі наведеного, ст. 186 ЦК України, рішення Конституційного Суду України №-рп від 2 березня 2004 року про офіційне тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання [ADDRESS]відумерлою, зобов'язати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності [ADDRESS] за територіальною громадою м. Сімферополя в особі Сімферопольської міськради, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті власника [ADDRESS][PERSON]і із урахуванням пропущеного терміну на прийняття спадщини можливими спадкоємцями, Сімферопольська міська рада, як представницький орган територіальної громади м. Сімферополя,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON]. звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивачка не з*явилася, однак, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, оскільки з*явитися до суду не взмозі, позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28 січня 2001 року у виконкомі Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 1 / а. с. 4 /. В подружжя від даного шлюбу є неповнолітня дитина: син - [PERSON], [INFO]народження, яка проживає біля позивачки та перебувають на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї є те, що у подружжя розбіжні погляди на життя та ведення домашнього господарства, сімейне життя не склалося і сімейні стосунки фактично припинилися більше одного року. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам неповнолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави ля розірвання шлюбу. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

В заяві до суду позивач вказав , що після смерті [INFO]його батька [PERSON]залишилось спадкове майно , яке складається з земельної частки паю в СВАТ «Подільське» с.Комарівці Барського району . Згідно додатку №2 розпорядження Голови Барської РДА «Про затвердження протоколу розподілу земельних часток /паїв/ ….»,що посвідчують право власності на землю громадян на території Комаровецької сільської ради від 18 липня 2006 року за №325 громадянин [PERSON]значиться під № 414 , та йому виділена земельна ділянка [NUMBER] площею 1.2827 га ріллі вартістю 9977 грн .та земельна ділянка [NUMBER] площею 0.5955 га . під . багаторічними насадженнями вартістю 10761 гривень , що підтверджується довідкою Барського районного відділу земельних ресурсів. В даний час виникла необхідність оформлення спадкових прав . Інших спадкоємців не має. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , просив суд Їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився .Від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить справу слухати в його відсутність . Позовні вимоги визнає. Представник Барської РДА -Степаненко Л.С. не заперечувала проти позову. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши обставини справи та давши Їм оцінку , суд приходить до висновку , що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні позивач у відповідності до ст.. 58 ЦПК України надав суду докази належність яких не оспорювалась. Так в судовому засіданні повністю доведено факт , що позивач фактично вступив в володіння спадковим майном. Крім того у відповідності до ст.. 61 п.1 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» Обставини , визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. За вказаних обставин по справі доведених в судовому засіданні , суд вважає позов доведеним та обґрунтованим, і порушення прав окремих громадян чи інтересів Держави , не встановлено. На підставі викладеного суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач вказує, що член кредитної спілки [PERSON] 06 жовтня 2006 року отримала кредит в сумі 472.00 грн. за договором кредиту №1592-685 від 06.10.2006 року і зобов'язалася повернути зазначену суму, а також плату за користування кредитом в розмірі 92.02 грн. до 06.10.2007 року. В зазначений термін відповідачка борг повернула не в повному обсязі. Просять стягнути з відповідачки [PERSON] за договором кредиту №1592-685 від 06.10.2006 року суму 487.56 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідачки [PERSON] за договором кредиту №1592-685 суму 487.56 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] свою вину визнала повністю і пояснила, що сплатить вище вказану суму на протязі місяця. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка в зазначений термін борг не повернула в повному обсязі кредитній спілці «Самопоміч», за кредитним договором №1592-685 від 06.10.2006 року, заборгованість становить 487.56 грн., а тому вона повинна бути стягнута в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач АБ «Експрес-Банк» о собі Дніпропетровської філії АБ «Експрес-Банк» у листопаді 2007 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.09.2005р. згідно кредитного договору № 57464/1/к/ЗП1 від 20.09.2005р. [PERSON]. отримав кредит на споживчі потреби у Акціонерному банку «Експрес-Банк» в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, строком на два роки з кінцевим терміном повернення кредиту 19.09.2007 р., із сплатою 19 % відсотків річних. Згідно зазначеного кредитного договору [PERSON]. зобов'язався забезпечити повернення кредиту щомісячно сплачуючи 261 (двісті шістдесят одну) гривню на позиковий рахунок та щомісячно сплачувати нараховані відсотки на рахунок Банку. Позивач свої зобов′язання по Кредитному договору виконав, перерахувавши на картковий рахунок Відповідача суму кредиту в розмірі 6 000 ( шість тисяч) гривень. Проте Відповідач свої зобов′язання виконала не в повному обсязі, кошти на погашення кредиту надходили на рахунок Позивача не регулярно різними частинами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки про виклик у суд відповідачу, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи це неможливістю подальшого спільного проживання. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.08.1998 року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити Відповідач в судове засідання не з»явився, однак від нього надійшла письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.105 Сімейного Кодексу України - “ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду “. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалося у зв&acute;язку з тим, що сторони незійшлись характерами, непорозуміли один одного у сімейному житті. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2005 року. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, пояснив, що 31.07.2004р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою, спільно проживали до жовтня 2005р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не підтримують, господарство не ведуть. Пояснив також, що спільне життя не склалось оскільки дружина не виконувала своїх обов`язків: не готувала, не знайшла спільної мови зі свекрухою. Подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе. Просив шлюб розірвати. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що чоловік постійно грубо з нею розмовляє, зі свекрухою теж не порозумілися. Позивач дитині не допомогає, її долею не піклується. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 31.07.2004р. серії [NUMBER], видно, що шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON], у зв&acute;язку з чим, [INFO] змінила своє прізвище на [INFO] ( а.с - 11). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним із подружжям. Згідно ст. 112 СК України суд встановлює фактичні взаімовідносини сторін, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя неможливе, так як подружжя не підтримують шлюбних відносин на протязі тривалого часу, примирення між ними не можливе. Сторони втратили один до другого почуття кохання та поваги, шлюб носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із заявою до відповідача про продовження строку на прийняття спадщини покликаючись на те, що вона є спадкоємицею майна за заповітом своїх батьків - [PERSON], яка померла[INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року і вчасно не оформила свідоцтво на прийняття спадщини. Спадкове майно складається із грошових заощаджень які знаходяться у філіалах відділень Червоноградського ощадного банку. Просить постановити рішення про продовження їй строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та додала, що її батьки були важко хворими, вона часто провідувала батьків та доглядала за ними. Про існування заповітів складених батьками на її ім'я їй не було нічого відомо. Згодом в кінці 2007 року переглядаючи документи батьків, вона знайшла їх між ними, тому просить продовжити строк для прийняття спадщини. Представник Червоноградського відділення ВАТ « Державного ощадного банку України » в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав: Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO]року, а [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 13.05.1957 року та копії свідоцтва про одруження від 13 жовтня 1979 року вбачається, що [PERSON], дійсно є донькою - [PERSON] та [PERSON]. З копії заповітів складених 19 грудня 2003 року та посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] дійсно являється спадкоємицею майна за заповітами спадкодавцями якого є - [PERSON]та [PERSON]. Позивачка після смерті своїх батьків не змогла своєчасно звернутися у нотаріальну контору для прийняття спадщини, оскільки в силу своєї юридичної необізнаності вона не знала про порядок та визначені законом строки на прийняття спадщини, та про складені їй заповіти нічого не було відомо. Тому суд прийшов до переконання, що шестимісячний строк на прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин і його слід продовжити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 1992 року у Кіровському райвідділі ЗАГС м. Кіровограда, актовий запис № 1296, від якого мають дітей [PERSON], [INFO] народження, [PERSON],[INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження. З відповідачкою припинили спільне проживання так, як відповідачка ображала його як психічно, так і фізично, він втратив довіру до неї. Тому просить суд розірвати між ними шлюб, витрати по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу просить покласти на себе. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 1992 року у Кіровському райвідділі ЗАГС м. Кіровограда, актовий запис № 1296, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 4). Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] народження, [PERSON],[INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження( а. с. 5-8). На протязі тривалого строку сторони не проживають, наполягають на розірванні шлюбу. Строк для примирення, наданий судом не дав позитивних наслідків, сторони не примирились. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхніх дітей. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати покласти на позивача, так як він є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved