Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він працює у Краснолуцькому РМЗ оператором верстатів з числовим програмним управлінням 6 розряду. Його безперервний трудовий стаж у вугільній галузі складає понад 15 років та дає йому право на отримання винагороди за вислугу років. Але відповідач за період з 01.11.2005року по 31.10.2007 року не нарахував та не виплатив йому щомісячну винагороду за вислугу років у розмірі 10,8% від тарифної ставки за відпрацьований час, збільшену у 1,3 рази( річний коефіцієнт за безперервний стаж роботи). Сума невиплаченої винагороди за вислугу років за вищевказаний період складає відповідно до наданого позивачем розрахунку 1572,09грн. Також відповідач не встановлює та не оплачує йому за відпрацьований час належну тарифну ставку оператора верстатів з ЧПУ 6 розряду, розраховану з урахуванням міжкваліфікаційних співвідношень на грунті мінімальної тарифної ставки, збільшеної на коефіцієнт 1,2, оскільки відповідно до пункту 9.4.1. Галузевої Угоди між Міністерством вугільної промисловості, іншими державними органами, власниками (об”єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року з доповненнями та змінами( далі - „Галузева Угода”) мінімальна тарифна ставка на підприємствах встановлюється на рівні не менш 120% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. За період з 01.01.2006року по 31.10.2007 року сума недорахованої та невиплаченої йому відповідачем заробітної плати внаслідок застосування неналежної тарифної ставки складає 7086,78грн. Просив суд: 1\ визнати його право на винагороду за вислугу років та стягнути з відповідача невиплачену винагороду за вислугу років в сумі 1572,09грн.; 2\ визнати його право на встановлення збільшеної тарифної ставки оператора верстатів з ЧПУ 6 розряду в розмірі 7,95грн. на строк дії розміру мінімальної заробітної плати 460грн., стягнути з відповідача недораховану заробітну плату в сумі 7086,78грн. В судовому засіданні позивач зменшив суму позовних вимог в частині ненарахування відповідачем йому збільшеної тарифної ставки, просить стягнути з відповідача 6899,57грн., оскільки він в попередньому розрахунку не узяв до уваги невідпрацьований ним час у зв”язку із його участю в судових процесах. Суду пояснив, що 26.10.2005 року він на підставі рішення Краснолуцького міського суду від 18.06.2004 року справа № 2090\04, був поновлений на попередньому місці роботи оператором станков ЧПУ 6 розряду, з якої він був неправомірно звільнений відповідачем 07.06.2004 року за ч.1.ст.40 КЗпП України у зв”язку із скороченням штату працівників. З цього часу він фактично не працює, оскільки за його професією на КРМЗ з вини адміністрації заводу немає роботи, іншу роботу йому також не надають, тому він приходить на роботу та знаходиться там протягом робочого часу, а відповідач оплачує йому тарифну ставку оператора ЧПУ 6 розряду за весь час простою не з його вини. До незаконного його звільнення 07.06.2004 року він також знаходився у простоях, але відповідач оплачував йому час простою і нараховував винагороду за вислугу років за час простою. Вважає, що відповідач порушує законодавство про оплату праці, а саме: ст.96 КЗпП України, „Галузеву Угоду”, ч.2 ст.5 ЗУ „Про колективні договори та угоди”, оскільки не формує тарифну сітку на підставі мінімальної заробітної плати, не збільшує мінімальну тарифну ставку на К 1,2, що погіршує його становище порівняно із діючим законодавством. Представник відповідача позов не визнала і суду пояснила, що відповідно до Положення про порядок виплати працівникам винагороди за вислугу років на підприємствах вугільної промисловості (пункт 13), Положення про порядок виплати винагороди за вислугу років на ОП „Краснолуцький РМЗ” ДП „ДА”( пункт 10) винагорода за вислугу років виплачується за фактично відпрацьований час. За зазначений позивачем період з 01.1.05р. по 31.10.07р. позивач фактично не працював, оплата йому провадилась за простой із розрахунку тарифної ставки, оскільки роботи за його спеціальністю на заводі немає. За кожен день простою оформлюється листок, в якому зазначається професія працівника, його кваліфікаційний розряд, причина та час простою, розрахунок сум до оплати. Відповідно до Інструкції з статистики заробітної плати від 13.01.04р. фонд оплати праці складається з фонду основної зарплати, фонду додаткової зарплати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Згідно пункту 2.2.12 цієї Інструкції оплата простоїв не з вини працівника відноситься до оплати за невідпрацьований час. Згідно розділу 1 Інструкції щодо заповнення форм державної статистичної звітності про використання робочого часу цілозмінними простоями вважаються оплачені відповідно до законодавства людино - години простоїв працівників, які весь робочий день не працювали і не були використані на інших роботах підприємства. Під кодом 159 у розрахункових листках позивача за зазначений ним період вказана оплата за простой не з вини працівника, а не оплата труда по тарифним ставкам, як помилково зазначає позивач, остання враховується під кодом 107. Позивач помилково зазначає, що при визначенні розміру винагороди за вислугу років відповідно до Положення... застосовується і річний коефіцієнт, і відсоток за місяць, оскільки це є два способи розрахунку винагороди за вислугу років і застосовується або перший, або другий. Також пояснила, що відповідно до пункту 9.4.1. „Галузевої Угоди” умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій, включаючи працівників загальних ( наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються додатком до розділу 9 Угоди, чинним законодавством і проваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством під контролем Мінвуглепрому, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості, а не формуються відповідачем, як стверджує позивач. Крім цього, відповідно до пункту 9.4.3 „Галузевої Угоди”для працівників виробництв, цехів, дільниць та інших підрозділов підприємств, і виконують роботи(надають послуги), що не належать до основної діяльності галузі, умови оплати праці можуть встановлюватись в залежності від наявних фінансових можливостей у колективному договорі з дотриманням гарантій, визначених угодами тих галузей ( підгалузей), до яких ці підрозділи належать за характером виробництва, або регіональними Угодами відповідно до чинного законодавства. У п.7.8 Колективного договору між ВП „КРМЗ” ДП „ДА” та трудовим колективом ВП „КРМЗ”, зареєстрованого за № 89 від 21.08.06р. затверджено посадові оклади та тарифні ставки робітників залежно від складності та кваліфікації робіт ( додаток № 2), відповідно до якого верстатникам, слюсарям - інструментальникам 6 розряду встановлена погодинна тарифна ставка 3,4грн., із якої позивачу і провадились оплата на момент її затвердження, а в подальшому збільшувалась на підставі відповідних наказів ДП „ДА” та ВП „КРМЗ”: - № 43 від 19.02.07р.; № 22 від 20.02.07р. тар.ставка 3,76 з 01.02.07р. - № 56 від 09.03.07р.;№ 29 від 10.03.07р. тар.ставка 4,16 з 01.03.07р. - № 60 від 10.04.07р; № 30 від 15.03.07р. тар.ставка 5,74 з 01.04.07р. - № 188 від 01.09.07р.; № 136 від 10.10.07р.тар.ставка 6,04 з 01.10.07р. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.10.05р. позивач поновлений на роботі оператором верстатів з числовим програмним управлінням 6 розряду відокремленого підрозділу „Краснолуцький РМЗ” ДП „ДА” . З цього часу він не виконував роботу оператора ЧПУ 6 розряду, оскільки знаходиться у простої не з його вини. Іншу роботу він також не виконував, оскільки на час простою він не переводився на іншу роботу в порядку ст. 34 КЗпП України. За час простою відповідач оплачував йому згідно вимогам ст.113 КЗпП України та пункту 9.10. „Галузевої Угоди” встановлену на підприємстві тарифну ставку оператора верстатів з ЧПУ 6 розряду з віднесенням затрат на основну діяльність підприємства. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 13 від 24.12.99р. „ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” при вирішенні спорів про виплату...винагороди за вислугу років необхідно виходити з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Відповідно до пункту 7.9. колективного договору ВП „КРМЗ” винагорода за вислугу років виплачується згідно „Положення про виплату винагороди за вислугу років” щомясячно, з віднесенням на валові затрати. Відповідно до пунктів 13,17 Положення про порядок виплати працівникам винагороди за вислугу років на підприємствах вугільної промисловості ( а.с.56-57), пунктів 10, 14, Положення про порядок виплати винагороди за вислугу років на ВП „Краснолуцький РМЗ” ДП „ДА”, затвердженого керівником та погодженого із профспілкою 28. 07.2006р., а також раніше діючого Положення...від 14.11.2005р. винагорода за вислугу років виплачується за ФАКТИЧНО відпрацьований час. За працівниками, які отримують винагороду та тимчасово ПЕРЕВЕДЕНІ в установленому порядку у разі ПРОСТОЮ на іншу РОБОТУ, де винагорода виплачується у меншому розмірі, зберігається право на отримання винагороди за цей період у попередніх розмірах. Оскільки позивач у зазначений період фактично не працював, тобто не виконував будь-яку роботу на „КРМЗ”, підстав для нарахування та виплати йому винагороди за вислугу років немає. Судом також встановлено, що оплата праці на ВП„КРМЗ” провадится згідно „Галузевої Угоди” , пунктом 9.4.1. якої встановлено, що розмір тарифних ставок та посадових окладів визначаються згідно чинного законодавства та впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством від контролем Мінвуглепрому. Матеріалами справи (а.с.74-80) підтверджується, що тарифні ставки, встановлені на підприємстві відповідача, яке знаходиться у державній власності, відповідають встановленим Мінвуглепромом України. Матеріалами справи ( а.с.82-104, 133) також підтверджується, що тарифна ставка, яка виплачувалась за час простою позивачу, є значно більшою за встановлену законодавчо мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду ( мінімальну заробітну плату), збільшену на коефіцієнт 1,2. Посилання позивача на те, що при встановленні тарифної ставки верстатника 6 розряду відповідачем не додержані міжкваліфікаційні співвідношення до тарифної ставки першого розряду судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст.15 Закону України „Про оплату праці” тарифні сітки... встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами. Відповідно до пункту 9.4.3.”Галузевої Угоди” для працівників підприємств, що не неналежать до основної діяльності галузі, яким є ВП „КРМЗ”, умови оплати праці можуть встановлюватись в залежності від НАЯВНИХ фінансових можливостей у колективному договорі. Із матеріалів справи - звіту про фінансові результати та балансу ( а.с.81-82) вбачається, що ВП „КРМЗ” є збитковим підприємством, має фінансові труднощі. Таким чином, відповідачем не порушені вимоги ст.3 Закону України „Про оплату праці” про неможливість оплати нижче за мінімальну заробітну плату, розмір якої встановлений законодавчо та яка є державною соціальною гарантією, обов”язковою на всій теріторії України для підприємств усіх форм власності, та вимоги ст.96 КЗпП України про встановлення такого розміру тарифної ставки робітника першого розряду, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed