Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідачі вироком Лисичанського міського суду від 04.03.1999 року були засуджені за скоєння злочину відносно позивача, яким йому була нанесена матеріальна шкода. Вказану шкоду відповідачі сплачують тривалий час, внаслідок чого повинні сплатити солідарно з урахуванням інфляції та 3% річних 2147, 57 грн. Також тривалим невиконанням судових рішень позивачу нанесена моральна шкода яку він оцінює у 5 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитаний до призначення справи при виконанні судового доручення Старобільским районним судом відповідач[PERSON]позов не визнав, у письмових запереченнях просив із врахуванням його стану здоров'я відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні були вивчені наступні докази: вирок Лисичанського міського суду від 04.03.99.; рішення Лисичанського міського суду від 07.02.00., 26.03.01.; відповіді позивачу від УДДУПВП в Луганській області, МЮУ, ВДВС Старобільського району; управління статистики у м. Лисичанську; довідка Лисичанського МВ УМВС; заперечення проти позову відповідача [PERSON].; довідки УПФУ Старобільського району та МСЕК. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі були визнанні винними у крадіжці приватного майна позивача, на користь якого вироком Лисичанського міського суду від 04 березня 1999 року, рішенням Лисичанського міського суду від 07 лютого 2000 року було стягнуто 5549 грн. та 6196 грн. відповідно. Вказана шкода на час звернення до суду відшкодована не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 19 листопада 2007 року у відповідачів виникла заборгованість у вигляді індексу інфляції та 3% за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2147,57 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Також позивачу нанесена моральна шкода, яка підлягає стягненню на його користь. Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення її прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв'язку з нанесенням шкоди здоров'ю. При цьому така шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що його заподіяла, за наявності вини. Згідно із ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає докази наявності у відповідачів грошового зобов'язання перед позивачем та розмір нарахованих з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за прострочення суми достатніми та переконливими. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON]. проти позову, оскільки діючим законодавством передбачена можливість зменшення розміру відшкодування шкоди та пені, у той час, як позивач просить стягнути інші суми. Визначаючи розмір підлягаючої стягненню моральної шкоди, суд виходить з характеру і об'єму психічних страждань позивача, який тривалий час не отримує належне за судовими рішеннями відшкодування нанесеної йому злочином шкоди. Разом з тим, суд вважає, що, виходячи з принципів розумності та справедливості, позовні вимоги є надмірними, оскільки значно перевищують розмір інфляційних нарахувань, тому знижує розмір стягнення до 1000 грн. 3.Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь УДК в м. Лисичанську підлягають стягненню витрати за інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. у рівних частках. На користь держави з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 25,5 грн.. Відповідач[PERSON]на підставі ст.4 ДКМУ "Про державне мито" як інвалід 2-ї групи звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial