Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

11 січня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В заяві вказав, що являється непрацездатним інвалідом другої групи, потребує матеріального забезпечення через недостатній рівень доходів. Відповідач, який є його повнолітнім сином, відмовив у наданні допомоги у добровільному порядку. Позивач просив постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на його користь у розмірі 1\4 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подачі позовної заяви. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що з народження і до повноліття відповідача проживав з ним і дружиною однією сім»єю. Займався вихованням та утриманням сина. У 2004 році розірвав шлюб з матір»ю відповідача і натепер проживає у будинку своєї престарілої матері. Відповідач працевлаштований, має постійний стабільний дохід. При цьому не бажає надавати йому матеріального утримання, якого позивач потребує за відсутності інших джерел доходів, окрім пенсії у розмірі 485грн. та страхових виплат по втраті працездатності в сумі 110грн. щомісячно. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що має менший рівень доходів ніж позивач. Останні складаються з зарплатні за місцем роботи у розмірі 450грн. на місяць, з яких понад 200грн. сплачує за проживання та комунальні послуги у гуртожитку. Заслухавши учасників процесу та дослідивши надані докази, суд встановив слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. - позивач є інвалідом 11 групи, отримує пенсію у розмірі 484грн.51коп. на місяць та щомісячні страхові виплати по втраті працездатності в сумі 109грн.18коп.. На підтвердження означеного суду надано довідку до акту огляду МСЕК (а.с.6-7), пенсійне посвідчення на ім»я позивача (а.с.5), довідку Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі (а.с.18) та довідку Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Снігурівському районі Миколаївської області (а.с.25). Таким чином суд вважає встановленим факт непрацездатності позивача і того, що він потребує матеріальної допомоги. - відповідач [PERSON] є повнолітнім сином ([INFO]) позивача, що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого на підставі актового запису про народження №67 Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 14.12.1985 року (а.с.2). - позивач стверджував, а відповідач не заперечував про належне виконання батьківських обов»язків щодо утримання та виховання сина до повноліття. Тому суд вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від обов»язку утримувати батька. - відповідач працевлаштований продавцем непродовольчих товарів в ТОВ «Тонус», середньомісячна заробітна плата складає 448грн.29коп.(а.с.14). Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За положеннями ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов»язку утримувати матір, батька та обв»язку брати участь у додаткових витратах, тільки якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов»язків. Згідно ст.205 СК України розмір аліментів до стягнення визначається з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникають з сімейних цивільно-правових щодо обов»язку повнолітніх дітей утримання батьків та його виконання. У ході судового розгляду знайшов підтвердження факт потреби непрацездатного позивача у матеріальній допомозі ( за місячного доходу менше ніж у 600грн.) та не встановлено попереднього ухилення позивача від виконання батьківських обов»язків щодо відповідача, тому позовні вимоги є такими, що знайшли свого підтвердження, суд вважає їх обґрунтованими і підлягаючими задоволенню частково. При визначенні розміру стягнення, суд зважає на матеріальний та сімейний стан сторін, тобто рівень доходів позивача і відповідача, відсутність у них інших утриманців та відсутність можливості одержання утримання від інших осіб ( позивач проживає з матір»ю похилого віку, яка має самостійні джерела матеріального забезпечення, відповідач не має власної сім»ї, а також щодо нього необхідність витрат на забезпечення побутових потреб) і визначає його у розмірі 1\10 частини щомісячних доходів відповідача з моменту подачі позовної заяви та до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Справу вирішено на підставі ст.ст.202, 205 СК України.

Outcome: approved