Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-28 00:00:00

[PERSON] 05.02.08 р. звернувся до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної адміністрації, третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог ГУ Державного казначейства України в Чернігівській області про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.1997 року по 31.07.2001 року та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати за вказаний період. З позову виходить, що [PERSON] працював з 1976 року на посаді майстра Городнянського міжшкільного навчально-виробничого комбінату, і відповідно до ст.57 ЗУ „Про освіту” йому не нараховували та не виплачувати надбавку за вислугу років як педагогу та не надавали щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення. Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1427 від 20.12.1997 року у разі затримки термінів виплати заробітної плати, передбачена компенсація, яка виплачується одночасно з поверненням заборгованості. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, і просить стягнути з відділу освіти на його користь заборгованість по заробітній платі у вигляді не виплаченої надбавки за вислугу років та матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 1873.94 грн. за період з 01.01.1997 р. по 31.07.2002 року і компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 669.75 грн. за період з 01.01.1998 р. по 31.05.1999 р. Представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, начальник відділу освіти надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, просить суд задовольнити позов частково і пояснює, що у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат передбачених ст.57 Закону України „Про освіту”, відсутністю відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років працівникам районного відділу освіти не проводилось нарахування надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення. Ці виплати не були нараховані, не вівся їх облік, вони не відносились до кредиторської заборгованості. Згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004 року №1994-IV врегульовано правовідносини з цього питання і цим Законом не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, спільним листом Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 роз'яснено, що виплата згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004 року №1994-IV є разовою виплатою державного бюджету, яка здійснюватиметься протягом п'яти років. Просить позов в частині погашення заборгованості по виплаті надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення задовольнити частково, а у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, відмовити. /а.с.10/ Представник третьої особи на боці відповідача у судове засідання не з'явився, згідно листа №14-13/90/905 від 15.02.2008 р. ГУ ДКУ в Чернігівській області просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З дослідженої трудової книжки [PERSON] встановлено, що він в період з 01.12.1975 р. по 21.06.2001 р. працював у Городнянській середній школі №1 та Городнянському міжшкільному учбово-виробничому комбінаті. /а.с.15-16/ Відповідно до довідки №368 від 28.01.2008 р. відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації встановлено, що нарахована позивачу заборгованість по надбавці за вислугу років з 01.01.1997 року по 31.07.2001 р. та матеріальна допомога на оздоровлення складає 1873.94 грн., без утримання податків і зборів. /а.с.5/ З довідки відділу освіти без номеру та дати встановлено, що позивачу компенсація втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.01.1998 р. по 31.05.1999 р. складає 669.75 грн. /а.с.9/ Відповідно положень статті 233 КЗПП України в редакції статті до 11.07.2001 р. працівник мав право звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 11.07.2001 року з прйняттям Закону України №2620-ІІІ, згідно якого ст.233 КЗПП доповнено частиною другою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд, з'ясувавши причини пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду, що того вимагала ст.233 КЗПП України в редакції до 11.07.2001 року, прийшов до висновку, що він пропущений з поважної причини з причини необізнаності позивача про існування його гарантованого права передбаченого ст.57 ЗУ „Про освіту” на отримиання надбавки за вислугу років, матеріальнорї допомоги на оздоровлення. За таких обставин, суд вважає, що позивачем недопущено порушення строків зверення до суду за захистиом свого трудового права. Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В статті 57 Закону України „Про освіту”, якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи, виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст.94 КЗПП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Прот оплату праці”, додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] в період з 01.01.1997 р. по 31.07.2001 р. неправомірно не виплачувалась надбавка за вислугу років та допомога на оздоровлення. Згідно положень ст. 34 Закону України „Про оплату праці” компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цей порядок врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року N 2050-III, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати”, Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати”. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved