Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

05 лютого 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітньої доки - [PERSON],[INFO], щомісячно по &frac14; частки з усіх видів заробітку, починаючи з 05 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по 22 липня 2021 року. При цьому вона посилалася на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, котра проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач з сім'єю не проживає та ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку, маючи таку можливість, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд стягувати з відповідача по &frac14; частки від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, та матеріалів, доданих до справи, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON]народилася [INFO]в м.Одесі, її батьками є [PERSON]та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29 серпня 2003 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №394 (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 29 січня 2008 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №26 (а.с.4). Сторони проживають окремо, дочка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, на даний час відповідач працює слюсарем відкритого акціонерного товариства “Одесакабель”, отримує заробітну плату та має можливість утримувати дитину. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду відносно усієї суми аліментів. На підставі встановленого, ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved