Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати недійсними відомості, викладені [PERSON] у статті газети „Прилуччина” від 03 грудня 2005 року № 85, під рубрикою „Підприємництво на селі”, а саме, що [PERSON] називала своїм чоловіком померлого батька позивачки - [PERSON]. Зобов”язати відповідача спростувати відомості у статті про те, що [PERSON] доводиться чоловіком [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] у позові до суду про визнання права спільної сумісної власності на майно намагається довести факт проживання однією сім”єю без реєстрації шлюбу з померлим батьком позивачки - [PERSON], і таким чином претендувати на частку спадкового майна. Проте після розлучення з матір”ю позивачки, [PERSON] ні з ким іншим у шлюбних відносинах не перебував. Факт проживання однією сім”єю без реєстрації шлюбу [PERSON] із [PERSON] судом не встановлювався, а тому відповідач не переконавшись у достовірності відомостей, отриманих від [PERSON], не повинен був викладати конкретні дані у надрукованій статті. В судовому засіданні позивачка зі своїм представником підтримали позов, посилаючись на зазначені в ньому обставини, просять такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні та в письмовій заяві позов не визнає, оскільки пройшов однорічний строк позовної давності. Також на момент написання статті підтверджувалися всі факти наведені в публікації, які були отримані від двох респондентів: [PERSON] та [PERSON] Третя особа [PERSON] в суді заперечує проти позову, оскільки викладені відомості у публікації відповідають дійсності, бо такі були отримані кореспондентом, в тому числі, від померлого [PERSON], з яким вона прожила разом сім років (з грудня 2001 року) до дня його смерті однією сім”єю як чоловік і дружина. До дня написання статті вона проживала з померлим у цивільному шлюбі вже 4 роки. Позивачка постійно спілкувалася з батьком, знала про цю статтю, але після її публікації у 2005 році не пред”являла таких вимог. Вислухавши сторін, третю особу, дослідивши та проаналізувавши докази по справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується фотокопією статті в газеті „Прилуччина” від 03.12.2005 року № 85, яка розпочинається: „Якби у нас обслуговування було таке, як у Португаліі, жили б ми у десять разів краще”, що з інтерв'ю приватного підприємця [PERSON] кореспондент відповідача у статі зазначив, крім того, вирази: „з [PERSON] чоловіком”, „ми з [PERSON]”, „заповзятливому і цілеспрямованому подружжю”. При цьому на фото у газетній статті зображені [PERSON] і [PERSON] (а.с. 5). Родинність між позивачкою [PERSON] і померлим [PERSON] підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та одруження (а.с.6-7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що такий розірваний між [PERSON] і [PERSON] (батьками позивачки) 18.12.2001р. (а.с. 8). Із отриманої інформації РАЦСу Прилуцького міськрайонного управління юстиції та ВГІРФО Прилуцького МРВ УМВС України в Чернігівській області підтверджується, що дійсно з 2001 року [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував (а.с. 28, 30). Згідно глави 19 ЦК України, зокрема ст.ст. 258, 261, 267, позовна давність до вимоги про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації встановлюється в один рік. Перебіг такої давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови у позові. З позову та пояснень позивачки вбачається, що однією з підстав розглядуваної справи є посилання [PERSON] на відомості у статті, як на один з доказів, при розгляді цивільної справи до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності. Тобто, первинним (предметом) у спорі між [PERSON] та [PERSON] є спадкове майно, після померлого [PERSON] Беззаперечним є той факт, що оспорювані відомості у статті відповідача вже були викладені 03 грудня 2005 року. Із пояснень третьої особи та самої позивачки суд дійшов висновку, що [PERSON] могла б довідатися про спірну публікацію в грудні 2005 року. Адже, як вказала позивачка, після 2001 року, незважаючи на переїзд до м.Ічня, вона постійно приїзджала додому, тобто в м. Прилуки, спілкувалася з батьком [PERSON], а стаття була поміщена у друкованому засобі масової інформації - газеті, доступною для громадськості. За таких обставин, коли позивачка пропустила річний строк позовної давності, який припадав на грудень 2006 року, поважності причин пропущення такого суду не подала, про сплив такого строку наголошує відповідач, тому в позову необхідно відмовити. Відмовляючи у позові, згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 258, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed