overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом і просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за користування послугами по утриманню квартири, прибудинкової території та холодну воду в сумі 688,48 грн. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в суд так і не з'явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, своїх заперечень не надав. Представник позивача наполягає на розгляді справи у відсутності відповідача. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, та оголосив згідно ст.224 ЦПК України заочний розгляд справи. Представник позивача позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що в період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року відповідач користувався холодною водою, послугами по утриманню квартири та прибудинкової території на загальну суму 688,48 грн. Відповідач жодної плати за отримані послуги не вніс. Тому виникла тривала заборгованість в розмірі 688,48 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 51,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS]. Квартира приватизована. Відповідач дійсно є споживачем послуг позивача. Встановлено також, що за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року відповідачу було поставлено холодної води, надано послуг по утриманню квартири та прибудинкової території на загальну суму 688,48 грн. Відповідач жодної плати за отримані послуги не вніс. Заборгованість становить 688,48 грн. Сума заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунком, тарифами по сплаті за комунальні послуги, а також попередженням про необхідність сплати боргу відповідачкою в добровільному порядку. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобов”язань по сплаті наданих послуг, та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов”язання та наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобов”язання, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, в якому вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 24.12.2005 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем припинили в лютому 2007 року, позивака не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, одержує допомогу в сумі 150 гривень, потребує матеріальної допомоги, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1\4ч. всіх видів заробітку. Відповідач позов визнав частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.12.2005 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і на утримання якої з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1\4 частки всіх видів заробітків, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги, дитина проживає з нею. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням обставин справи, суд вважає потрібним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходів до виповнення трьох років дочці [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем до 30.08. 2005 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку : [PERSON],[INFO]. На даний час сторони однією родиною не проживають, дитина мешкає з позивачкою та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дитини та 1\4 частину заробітку відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання позивачка не з”явилась, надала письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутність. Відповідач також у судове засідання не з”явився, надав письмову заяву, з якої вбачається,що він проти задоволення вимог позивачки не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони до 30.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON],[INFO] та у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.91 СК України “… жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини.. .” Довідкою вуличного комітету підтверджується, що дитина мешкає з позивачкою за адресою: [ADDRESS]та находиться на її утриманні. Суд, враховуючи вищевикладене, а також те, що інших аліментів відповідач не сплачує, позивачці необхідно утримувати себе та неповнолітню дитину, вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти у розмірі 1\4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 1\4 частину заробітку відповідача на утримання дружини в зв'язку з непрацездатністю по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. у березні 2008 року звернулася до суду з позовом до Сасинівської сільської ради про визнання права власності на майно. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що після смерті її чоловіка, [PERSON], залишилась спадщина: житловий будинок “А-1”, погріб під „а”, сарай „Б”, прибудова „б”, прибудова „б1”, саж „В”, сарай „Г”, погрібник „Д”, вбиральня „Е”, колодязь №1, огорожа №2 по[ADDRESS], яку вони набули за час шлюбу. Проте документи, які б підтверджували право власності на вказані будівлі, не оформлялися, в зв'язку з чим позивачка не має змоги оформити своє право власності на вищевказане будинковолодіння, яке залишилось після смерті чоловіка . Тому просить суд визнати право власності . Представник відповідача у судове засідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки, і після смерті якого залишилась спадщина: житловий будинок “А-1”, погріб під „а”, сарай „Б”, прибудова „б”, прибудова „б1”, саж „В”, сарай „Г”, погрібник „Д”, вбиральня „Е”, колодязь №1, огорожа №2 по[ADDRESS], яку вони набули за час шлюбу. В даний час оформити документи на спадщину позивачка не може в зв'язку з тим, що немає правовстановлюючого документу на вищевказане будинковолодіння, в якому вона проживала зі своїм чоловіком . Викладене також підтверджується: довідкою-характеристикою КП „Лубенське МБТІ”(а.с.5) про те, що будинок не зареєстрований; копією свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.6); копією свідоцтва про одруження (а.с.7); копією технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду [ADDRESS](а.с.8-10); іншими матеріалами справи. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки фактичний власник майна помер, не оформивши документально право власності на майно, іншим чином встановити право власності неможливо, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на Ѕ частину будинковолодіння. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON]. у березні 2008 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просить визнати за ним право власності на житловий будинок „А-1” та сарай „Б” по [ADDRESS]. Представник відповідача у судове засідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: Позивач [PERSON]. зареєстрований і проживає в [ADDRESS] в будинку, що належав його батькові [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON]. вказаний будинок фактично успадкувала мати позивача [PERSON], яка померла [INFO], але за життя не переоформила у визначеному законом порядку вказаний будинок. Після смерті матері позивач продовжував проживати у вказаному будинку, сплачуючи комунальні послуги та земельний податок . З 1988 року позивач відкрито, безперервно володів даним нерухомим майном та продовжує володіти ним до цього часу. Викладене також підтверджується: копіями свідоцтв про смерть [PERSON]. та [PERSON].(а.с.5-6); копією технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду [ADDRESS](а.с.9-13); копією свідоцтва про народження [PERSON].(а.с.14); довідкою-характеристикою КП „Лубенське МБТІ”; іншими матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно(набувальна давність). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON][INFO] року народження та неповнолітньої доньки [PERSON][INFO]року народження, посилаючись на те, що відповідач, після припинення сімейних відносин матеріальної допомоги на утримання двох дітей не надає, в зв”язку з чим ставить їхню сім”ю в тяжке матеріальне становище, а тому позивачка змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів до суду. В судовосу засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений в суд не з»явився, ніяких заперечень відносно позову не надав. Позовні вимоги позивачки підтверджуються позовною заявою та доданими до неї документами, із яких видно, що діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. у березні 2008 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просить визнати за ним право власності на добудовану частину нежитлової будівлі, розташованої по [ADDRESS]. Представник відповідача у судове засідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: Позивач [PERSON]. є власником нежитлової будівлі по [ADDRESS], яка належить йому згідно з договором купівлі-продажу від 4.11.2005 року. На земельній ділянці, що згідно з договором оренди землі від 3 березня 2008 року надана позивачу для виробничого використання, останній самочинно добудував два нежитлові приміщення загальною площею 317,4кв.м і які не були узаконені відповідним чином. В даний час виникла необхідність визнання права власності на самочинно збудоване майно. Викладене також підтверджується: копією рішення Пирятинської міської ради №8 від 11.01.2006 року(а.с.5); копією договору оренди землі від 23.01.2006 року(а.с.6-7); копією договору оренди землі від 3.03.2008 року(а.с.11-12);копією технічного паспорту на нежитлову будівлю [ADDRESS](а.с.16-18); планом земельної ділянки виробничих приміщень по [ADDRESS] ПП [PERSON]. з вказанням самовільно побудованих споруд(а.с.22); іншими матеріалами справи. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON][INFO] року народження, посилаючись на те, що відповідач, після припинення сімейних відносин матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в зв”язку з чим ставить їхню сім”ю в тяжке матеріальне становище, а тому позивачка змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів до суду. В судовосу засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений в суд не з»явився, заперечень відносно позову не надав. Позовні вимоги позивачки підтверджуються позовною заявою та доданими до неї документами, із яких видно, що дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому позивачка ставить питання про стягнення аліментів в розмірі твердої грошової суми 30 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 06 квітня 1995 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Вільхівською сільською радою, Іршавського району, Закарпатської області, актовий запис № 10. Від спільного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - сина [PERSON][INFO] року народження, дочку [PERSON][INFO] року народження, та сина [PERSON][INFO] року народження. Просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, оскільки відповідачка порушувала подружню вірність, в даний час залишила сім'ю, та переїхала проживати в Чернігівську область, де фактично має іншу сім'ю. У судове засідання сторони не з'явились, але в письмових заявах наполягають розлученні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони сумісно не проживають, спільного господарств не ведуть. Сторони наполягають на розлученні, посилаючись на те, що відпровідачка фактично має іншу сім'ю. Неявка відповідача в судове засідання без поважних причин свідчить про його небажання зберегти сім'ю. За таких обставин, суд вважає, що подальше сумісно проживання суперечить інтересам сторін та дитини. Неповнолітні діти, залишаються проживати з матір'ю. Витрати по розлученню суд вважає стягнути з відповаідачки, так як почивачем судовий збір, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду судової справи були сплачені за місцем його проживання , м. Іршава. Закарпатської області, а не за місцем розгляду судової справи в м. Бахмач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

КС « Деснянська « звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми кредиту та відшкодування збитків завданих невиконанням договору кредиту, вказуючи на те, що 22 листопада 2006 року між відповідачем та позивачем був укладений кредитний договір № 0910067, за яким відповідач отримав кредит в сумі 4500 грн. на умовах сплати відповідачем 48 % річних. Для належного забезпечення договору був укладений договір застави № 0910067 Z від 22 листопада 2006 року. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Кінцевий термін погашення кредиту 22 листопада 2008 року. В разі порушення термінів сплати платежів відповідач на підставі п.п.2.3 договору кредиту зобов»язується виплачувати 90 % річних на несплачені суми кредиту за кожний прострочений день. Станом на час зверненя до суду заборгованість відповідача по кредитному договору складає: по відсоткам за користування кредитом 1942 грн. 76 коп. та по сплаті суми основного боргу 3859 грн.97 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 88 грн 03 коп. В судовому засіданні представник позивача Касандрович Руслан Йосипович позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити, на заперечує проти проведення заочного розгляду справи, вказав , що сума заборгованості не змінилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про час та місце розгялду справи була повідомлена в установленому законом порядку , про що свідчить повідомлення в друкованих засобах інформації. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22 листопада 2006 року [PERSON] уклав із позивачем кредитний договір № 0910067, згідно якого КС «Деснянська» надала [PERSON] кредит в сумі 4500 грн., а останній зобов'язався проводити погашення кредиту згідно до затвердженого графіку шляхом внесення готівки до каси спілки та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 48 % річних. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 22.11.2006 року КС «Деснянська» уклали із [PERSON]. договір застави № 0910067 Z згідно якого заставодавець [PERSON], заставив майно для забезпечення своїх зобов»язань за Договором кредиту від 22.11.2006 року перед заставодержателем, КС «Деснянська». Згідно ст.623 ЦК України « боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки «. Відповідно розрахунку заборгованість за кредитом [PERSON] становить 5802 грн.73 коп., з яких заборгованість по кредиту - 3859 грн. 97 коп., заборгованість по нарахованим відсоткам - 1942 грн.76 коп. Таким чином наявні всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач мешкає [ADDRESS] та є споживачем послуг ВАТ “Херсонська ТЕЦ” з постачання теплової енергії та гарячої води й повинен своєчасно щомісячно сплачувати вартість наданих послуг. Однак тривалий час плата за надані послуги вносилась несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.11.2007 р. виникла заборгованість у розмірі 349,92 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини, викладені в позові і підтримав позовні вимоги Відповідач пояснив, що 31.03.2008 р. він заплатив суму боргу. Судом встановлено, що відповідач мешкає [ADDRESS] та по 01.05.2006 р. був споживачем послуг ВАТ “Херсонська ТЕЦ” з теплопостачання, що підтверджується поясненнями представника позивача, довідкою-розрахунком про заборгованість відповідача за надані послуги з теплопостачання. Письмовий договір на надання послуг не укладався. Відповідно до п. 12, 18, 21 “Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення”, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 р., ст. 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” , споживач повинен вносити плату за надані йому послуги з теплопостачання щомісячно за встановленими нормами і тарифами з розрахунку на 1 кв. м житла на одного мешканця або за показаннями засобів обліку теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 161, 162 ЦК ( 1963 р.), ст. 526 ЦК України (2003 р.) одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. За наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом, заборгованість відповідача по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надані станом на 01.05.2006 р. становила 349,92 грн. В березні 2008 року відповідач сплатив вказану заборгованість і на час розгляду справи заборгованість відсутня. Оскільки позовні вимоги задоволені у добровільному порядку відповідачем після звернення позивача до суду, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути сплачені позивачем судові витрати.

Outcome: partial