Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

В січні 2008 року позивач [PERSON]. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визначення частки у спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві і в ході судового засідання посилався на те, що йому та його матері [PERSON]. на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира[ADDRESS]. [INFO]мати позивача [PERSON]. померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їм частину квартири [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем є позивач. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати позивачу свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 20.11.1998 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просив визнати, що розмір часток у праві спільної сумісної власності в [ADDRESS] між власниками є рівними і становить за позивачем [PERSON]. ? частина квартири, за померлою [PERSON]. ? частина квартири. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1998 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], загальною площею 44,9 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON]та [PERSON] Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] померла [INFO]і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач, після смерті матері він прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. В даний час він звернувся з заявою до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру[ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність, що підтверджується листом Шостої державної нотаріальної контори. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При таких обставинах суд вважає за можливим визначити за [PERSON]- 1/2 частини квартири, за померлою [PERSON]- 1/2 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Outcome: approved