Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернулась до суду зі вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконними дії Головного управління юстиції в м. Києві, в особі першої Київської державної нотаріальної контори, щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладення заборони на житловий будинок номер [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON]; зобов'язати Головне управління юстиції в м. Києві, в особі Першої Київської нотаріальної контори відновити становище, яке існувало до вчинення незаконних дій з боку відповідача шляхом вилучення запису про внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладення заборони на житловий будинок номер 44, по вул.. Солов'їній, в м. Києві, який належав на праві власності [PERSON], посилаючись на те, що 03.05.2007 року, вона звернулась до державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], якій належав її бабусі - [PERSON]. Під час вчинення цієї дії дізналась, що на спадкове майно накладено заборону на відчуження, в зв'язку з чим свідоцтво про право на спадщину неможливо оформити. Також зазначає що згідно Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна 16 липня 1969 року першою Київською державною нотаріальною конторою внесені відомості щодо заборони на відчуження будинку номер [ADDRESS]. Але зняти накладений арешт неможливо, у зв'язку з тим, що в архіві нотаріальної контори зберігаються документи лише з 01.01.1977 року. Всі інші документи передано до Київського державного нотаріального архіву на підставі акту передачі. Позивач позов підтримала та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити посилаючись на його безпідставність. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.1981 року [PERSON] склала заповіт на [PERSON] за яким заповіла все своє майно останній. [INFO] року [PERSON] померла. Позивач звертаючись до Другої київської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] отримала довідку з якої вбачається, що згідно Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна виявлена заборона відчуження житлового будинку [ADDRESS], накладена Першою київською державною нотаріальною конторою 16 липня 1969 року. При цьому з цієї довідки вбачається, що зняти арешт накладений Першою київською державною нотаріальною конторою неможливо, у зв'язку з тим, що в архіві нотаріальної контори зберігаються документи лише з 01.01.1977 року, всі інші документи станом на 01.01.1977 рік передано до Київського державного нотаріального архіву на підставі акту передачі. Згідно даних архіву, відомості за 1969 рік в архіві відсутні. У відповідності до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 05.11.2004 року Перша київська державна нотаріальна контора зареєструвала заборону на будинок [ADDRESS], де підставою повідомлення б/н від 14.07.1969 року Першої київської державної нотаріальної контори. Також судом встановлено, що дія щодо внесення вищевказаної заборони з боку Першої київської державної нотаріальної контори вчинялась на підставі п.2.1.1 положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Первинні відомості щодо накладення заборони відчуження були внесенні 16.07.1969 року, у 1969 році не існувало електронного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, усі відомості та інформація про накладення та зняття заборон надходили до нотаріальних контор з судових, банківських та інших установ у вигляді письмових списків. Такі списки зберігались в нотаріальних конторах на протязі трьох років, після чого знищувалися, залишалися лише реєстри із відомостями про дату повідомлення та склад майна, на яке накладалася заборона відчуження. Термін зберігання реєстрів 75 років. Внесення інформації щодо накладення та зняття заборони відчуження під час впровадження у 1996 році в дію електронної програми, а також перенос інформації під час зміни програми у 2004 році здійснювалось централізовано Першою київською державною нотаріальною конторою. Отже дії з боку Першої київської нотаріальної контори вважати незаконними не можна, оскільки вони ґрунтувались на вимогах діючого законодавства, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed