Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 13 липня 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований міським відділом РАЦС Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1154. Від шлюбу вони мають сина -[PERSON], [INFO]. Вказала, що одруження з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує сварки та скандали, ображає її нецензурними словами, піднімає на неї руку. Всі ці відносини тривають між ними напротязі багатьох років, що призвело до втрати почуття любові та поваги, взаєморозуміння. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечать її інтересам. Сім'ї, як такої не існує, спільне господарство не ведеться. Вказала, що однією з основних причин їхнього розриву було відношення відповідача до їхнього спільного життя, конфлікти негативно впливали на загальну моральну атмосферу в сім'ї. Відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини надає нерегулярно, а їй одній важко забезпечувати дитину необхідним. Вона бажає стягувати з відповідача аліменти у примусовому порядку в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Спору про поділ спільного майна між ними не має. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому та вказала, що строк наданий для примирення позитивних наслідків не дав, вони не помирилися. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, вказав, що кохає дружину і бажає зберегти сім*ю, матеріальну допомогу на утримання дитини надавав і буде надавати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони 13 липня 1991 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом РАЦС Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1154, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження. Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, спір про поділ спільного майна та місце проживання дитини відсутній. Під час, наданого сторонам строку для примирення, вони не помирилися. Крім того судом встановлено, що відповідач на даний час добровільно надає допомогу на утримання дитини, але позивачка наполягає на примусовому стягненні з відповідача аліментів. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч.3 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Норма ст. 182 ч.2 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 58 Закону України “Про Державний бюджет на 2008 рік” прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає з 1 січня 2008 року 663 грн. Таким чином суд, вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивачки з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 220 грн., щомісячно до повноліття дитини. Покласти на відповідача витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАГС. На підставі викладеного,

Outcome: approved