Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач є сином та єдиним спадкоємцем за законом [PERSON], яка померла [INFO], її смерть зареєстрована виконкомом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області 14 серпня 2006 року, актовий запис № 99. [PERSON] на праві приватної власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18.2 кв.м. Свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] видане 25 серпня 1993 року на підставі розпорядження (наказу) комісії по приватизації житлового фонду при Дебальцевському відділенні Донецької залізниці від 20 серпня 1993 року № 195 та записане Антрацитівськім КП БТІ у реєстрову книгу 05 жовтня 1993 року за № 49. Позивач після смерті матері єдиний постійно мешкає у цій квартирі, тобто фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців окрім його немає, бо батько [PERSON] помер ще раніше - [INFO], його смерть зареєстрована виконкомом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Ворошиловградської області 10 червня 1987 року, актовий запис № 41. Моя сестра [PERSON] спадщини після смерті матері не приймала та не претендує на неї, про що написала відповідну заяву, яка нотаріально посвідчена секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області 24 грудня 2007 року та зареєстрована в реєстрі за № 326. Той факт, що [PERSON] фактично прийняв спадщину та згідно ч. 3 ст.1268, 1261, ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу, дає йому підстави вважати себе власником однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18.2 кв.м. У грудні 2007 року він звернувся до Антрацитівської районної державної нотаріальної контори з метою нотаріального оформлення права власності на квартиру, так як він є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом. Але мені відмовили у цьому мотивуючи це тим, що пропущений строк для прийняття спадщини. Тому [PERSON] вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно з метою захисту свого права на нього. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18.2 кв.м., свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON], яке видане 25 серпня 1993 року на підставі розпорядження (наказу) комісії по приватизації житлового фонду при Дебальцевському відділенні Донецької залізниці від 20 серпня 1993 року № 195 та записане у реєстрову книгу Антрацитівськім КП БТІ 05 жовтня 1993 року за № 49, вважати втративши чинність. Відповідач - виконком Іванівської селищної ради - не заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника (а.с.15). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зокрема свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] видане 25 серпня 1993 року на підставі розпорядження (наказу) комісії по приватизації житлового фонду при Дебальцевському відділенні Донецької залізниці від 20 серпня 1993 року № 195 та записане Антрацитівськім КП БТІ у реєстрову книгу 05 жовтня 1993 року за № 49 (а.с.5), свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.3), свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.4) та [PERSON] (а.с.6), заяву [PERSON], яка нотаріально посвідчена секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області 24 грудня 2007 року та зареєстрована в реєстрі за № 326 (а.с.10), копію будинкової книги, відповідно до якої позивач прописаний і проживає в спірній квартирі з 16 грудня 1994 року (а.с.12) суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України: ”Право власностi на новостворене нерухоме майно (житловi будинки, будiвлi, споруди тощо) виникає з моменту завершення будiвництва (створення майна). Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тобто позов позивача по справі є позадоговірною вимогою власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з'єднане з конкретними про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв'язаних з позбавленням володіння. Даний позов спрямовано на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують право власності на майно та ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як способу захисту цивільних прав та інтересів. Як вбачається із ст. 392 Цивільного кодексу України: „Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.”. Згідно до ч.І ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (їх діти). Тому [PERSON] набуває права власності в порядку спадкування за законом на об'єкт нерухомого майна: на однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18.2 кв.м. Відносини пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону. Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних і юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, зокрема, право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved