Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона купила 1/2 частину домоволодіння з господарськими будівлями розташованого у [ADDRESS], у відповідачів відповідно до договору купівлі-продажу №3880, який було зареєстровано на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 16.04.1998 року. Розрахунки за договором проведені у повному обсязі. Договір купівлі-продажу будинку зареєстрований в БТІ м. Херсона. Але їм було невідомо, що згідно зі ст.227 ЦК України (в ред.1963р.) договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Після продажу будинку відповідачі від нотаріального посвідчення договору ухиляються. Просить суд визнати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та відповідачами, дійсним, визнати право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS]з господарськими будівлями за нею у зв'язку з тим, що договір нотаріально не посвідчено та зобов'язати Херсонське БТІ здійснити реєстрацію права власності на зазначену частину домоволодіння. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідачі, представник Херсонської Товарної Біржі «Ізумруд» у судове засідання, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи, на час укладення вказаного договору діяли норми ЦК України (в ред.1963р.), тому суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003р.), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року. Відповідно ст.224 ЦК України (в ред. 1963р.), за договором купівлі-продажу, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.227 ЦК України (в ред. 1963р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Судом встановлено, що 16 квітня 1998р. сторони уклали договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку[ADDRESS] із господарськими будівлями, який було зареєстровано товарною біржею «Ізумруд», без нотаріального посвідчення. Згідно ст.15 Закону України «Про Товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з часу її реєстрації на біржі. Згідно ст.47 ЦК України (в ред. 1963р.), якщо одна з сторін повністю виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений між сторонами, та визнати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок.

Outcome: approved