overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У зв'язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, не мають бажання надалі проживати разом; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Документально підтвердженими витратами є квитанції про сплату судових витрат на суму 16 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08 вересня 1990 року Гощанським районним відділом ЗАГС Рівненської області , актовий запис № 36. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON],[INFO]та доньку - [PERSON], [INFO] Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх п'яти років вони разом з відповідачкою не проживають, подружніх стосунків не підтримують. За таких умов зберігати сім'ю він не має бажання, а неповнолітніх дітей просить залишити проживати з відповідачкою. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю і погоджується на розірвання шлюбу. Заслухавши представника позивача, відповідачку, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірвання шлюбу, сторони протягом останніх п'яти років разом не проживають і не бажають підтримувати подружні стосунки, то суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими та буде суперечити інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Лубенське КЖЕУ звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що вони надають послуги по утриманню будинків та прибудинкової території. В квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, однак відповідальним квартировласником даної квартири є відповідач [PERSON] Згідно чинного законодавства квартиронаймачі (квартировласники) повинні щомісячно проводити оплату за надані послуги згідно встановлених тарифів. [PERSON] не виконує зобов”язання по оплаті квартирної плати, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 613 грн. 92 коп. за період з 1.08.2006 року по 1.01.2008 року, яку позивач і прохає стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача Бубліченко Н.В. вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.2005 року, Постанови КМУ № 560 від 12.07.2005 та ст. 68 ЖКУ, встановлено зобов”язання квартиронаймачів (квартировласників) по щомісячній оплаті за надані послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до вказівок Закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, які звичайно ставляться. Встановлено, що Лубенське КЖЕУ надає послуги по утриманню житла та прибудинкової території за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Лубенське МБТІ» власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], який не виконує встановлені зобов”язання по щомісячній оплаті квартирної плати в результаті чого за період з 1.08.2006 року по 1.01.2008 року виникла заборгованість в сумі 631 грн. 92 коп., яка і підлягає стягненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про тлумачення заповіту, мотивуючи тим, що в заповіті [PERSON], який заповідав їй свою земельну частку /пай/ на території Жданівської сільської Ради, вказано змельна ділянка, а не частка пай, що не дозволяє нотаріусу оформити спадщину. Прохає витлумачити заповіт від 22.10.2006 року таким чином, щоб було зрозуміло, що заповідажється земельна частка /пай/ розміром 3,23 га в умовних кадастроких одиницях. [PERSON] свою заяву підтримує. Сільський голова Жданівської сільської Ради Лубенського району Полтавської області заяву підтримує. Лубенські райдержадміністрація та Перша держнотконтора прохають справу слухати без їх участі. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.. Згідно ст.213 ЦК України суд може розтлумачити заповіт на вимогу сторони. Встановлено, що 17.11.2006 року в с. Ждани Лубенського району Полтавської області помер [PERSON], який заповів заявниці свою земельну ділянку площею 3,23 умовних кадастрових гектари на території Жданівської с/Ради, що належить йому згідно сертифікату на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №0269025 виданого 25.02.1997 року. Згідно поданих матеріалів сертифікат № ПЛ №0269025 про право на земельну частку /пай/ розміром 3,23 умовних кадастрових гектарів належить [PERSON], який помер [INFO] в с. Ждани Лубенського району Полтавської області. /а.с.5-12/ Приймаючи до уваги відмову нотаріуса у видачі свідотства на право власності на спадкове майно /а.с.12/, суд з метою забезпечення прав заявниці, вважає за можливе розтлумачити заповіт, задовольнивши заяву [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON]., [PERSON]. звернулися до суду з позовом до Бериславської міської ради про визнання права власності на спадщину на гараж, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком та чоловіком позивачам. 21.02..2008 року виконавчий комітет Бериславської міської ради визнав право власності на померлого [PERSON] на гараж по вул.. Луначарського м. Берислав Херсонської області, про що було видано технічний паспорт. Дружина померлого звернулася до бюро технічної інвентаризації, але виявилося, що не вся документація на гараж і вона також не може звернутися до нотаріальної контори. Є тільки технічний паспорт і довідка про належність правоустановчого документу. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті чоловіка і батька [PERSON], тому просили суд встановити за ними по &frac12; частині права власності на гараж по вул. Луначарського, м. Берислав Херсонської області. Позивачі у судовому засіданні наполягали на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на викладене в позові. Представник Бериславської міської ради і державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність представників Бериславської міської ради і державної нотаріальної контори. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності суд вважає позовну заяву обґрунтованою і підлягаючою задоволенню із слідуючих підстав: Позивачка по справі - [PERSON], [INFO]., уродженка м. Кролевець Сумської області (а.с. 5) є дружиною, а позивач [PERSON], [INFO], уродженець м. Берислав Херсонської області - сином [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу, про смерть і про народження (а.с. 5-9). Рішенням виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області № 25 від 21.02.2008 року визнано право власності за померлим [PERSON] на гараж по вул. Луначарського в м. Берислав Херсонської області, про що БТІ було видано технічний паспорт. (а.с. 11-13). Позивачі є спадкоємцями померлого, але через відсутність усіх правоустановчих документів на спадкове майно, не можуть оформити право власності на гараж. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що існує достатньо підстав для визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності на гараж по вул.. Луначарського в м. Берислав Херсонської області. На основі ст.ст. 392, 1268, ст. 1222, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про надання права на шлюб, вказавши, що вони познайомилися в липні 2007 року, почали зустрічатися з наміром одружитися, але [PERSON] завагітніла раніше. Просять суд надати право на шлюб для створення повноцінної сім'ї. В судовому засіданні заявники підтримали заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив справу розглядати в його відсутність. Представник органу опіки та піклування висловив думку про доцільність надання права на шлюб з метою захисту інтересів заявників та майбутньої дитини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] року народження, що підтверджується його паспортом. [PERSON] народилася [INFO] року народження. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], яка 24.03.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. З довідки ЦМЛ м. Нова Каховка слідує, що [PERSON] перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю в жіночій консультації з 26.02.2008 року по теперішній час. На 28.03.2008 року термін вагітності 18 тижнів. З заяв батьків заявників слідує, що вони дають згоду на реєстрацію шлюбу дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у сімнадцять, а для чоловіка - у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заслухавши заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сторони бажають укласти шлюб, заявниця [PERSON] перебуває на обліку у лікаря у зв'язку з вагітністю, заявниця не досягла шлюбного віку, тому суд вважає, що є достатні підстави надати заявникам право на шлюб, оскільки це відповідатиме їх інтересам, до того ж батьки заявників надали свою згоду на укладення шлюбу дітьми. На підставі ст.ст.23 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]року народження, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй письмовій заяві, поданій до суду, позов визнав у повному обсязі, просив справу розглядати в свою відсутність. Зважаючи на достатність доказів в матеріалах справи для обґрунтування позовних вимог, суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність відповідача. Суд вважає можливим ухвалити рішення під час попереднього розгляду справи у відповідності з ч. 4 ст.130, ст. 174 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]року народження. В теперішній час відповідач покинув сім'ю, про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч. 3 Сімейного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачкою 09.06.1984 року, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають протягом трьох років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Суд вважає можливим ухвалити рішення під час попереднього розгляду справи у відповідності з ч. 4 ст.130, ст. 174 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В теперішній час сторони бажають розірвати шлюб, на примирення не згодні. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на позивача. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку не надає. Відповідач [PERSON] позов визнав і згідний платити аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з листопада 1996 року проживають у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Син знаходиться на утриманні позивачки і проживає з нею, що підтверджується довідкою Великожванчицької сільської ради. Позивачка не працює, соціальної допомоги не отримує і сама утримує дитину. Відповідач працездатний і зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину згідно ст 180 СК України, працює і має змогу платити аліменти. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що[INFO]померла його прабабка - [PERSON]. Після її смерті [ADDRESS] залишилось спадкове майно - жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями. Позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно померлої. Однак, в даний час позивач немає змоги оформити спадщину, оскільки при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння як власник. А тому, звертається до суду. Представник відповідача Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району та відповідачка [PERSON] позов визнали повністю. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.25ч.4, 331, 346,1223 ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла прабабка позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті [ADDRESS] залишилось спадкове майно - жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що підтверджується довідками Нестеровецької сільської ради, технічним паспортом на домоволодіння, зведеним актом вартості будівель та споруд, випискою з погосподарських книг Нестеровецької сільської ради. Спадкоємцем за заповітом є позивач, що підтверджується копією заповіту. Однак, [PERSON] при житті на належне її домоволодіння свідоцтво про право власності не оформила, що підтверджується довідкою Дунаєвецького МКП“Інвентарбюро”. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої. Відповідно до ст.ст.25 ч.4, 346ЦК України, право власності не може бути оформлено на померлу. Відповідно до ст.1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно померлої. А тому, вимоги обгрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Сторони знаходять в шлюбі з 29 березня 1991 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, за актовим записом № 63. Від шлюбу мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].Позивачка просить шлюб розірвати, оскільки подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з листопада 2007 року. Причиною розпаду сім'ї була відсутність взаємного розуміння, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дітей, постійні сварки, які протягом певного часу переросли в взаємну неприязнь. Взаємні почуття втрачені, а характер стосунків такий, що робить неможливим подальше спільне проживання. Відповідач по справі, [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, просить розірвати шлюб, вважає примирення неможливим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подружжя розірвали свої відносини, обоє наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Красноармійської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно мешкав [ADDRESS]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з грошового внеску в ощадному банку № 2863 м. Красноармійська, Донецької області на рахунках [NUMBER] та [NUMBER]. Спадкоємцем на вказане майно є вона. Крім неї інших спадкоємців немає. На теперішній час вона вирішила оформити спадщину на своє ім'я та одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власнсоті на спадщину за законом, але, оскільки пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини, не може одержати таке свідоцтво. Зазначаючи про причини пропуску такого строку позивачка вказала, що пропустила його, оскільки вважала, що через те, що в неї знаходиться ощадна книжки вона фактично прийняла спадщину і звертатися з відповідною заявою до нотаріальної контори не треба, окрім того, вона у шестимісячний строк після відкриття спадщини 2 квітня 2007 року зняла з ощадної книжки 500 грн. Їй не було відомо про те, що з 1 січня 2004 рорку діє новий Цивільний кодекс України і, тому вона не звернулася до нотаріуса у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, що стало перешкодою для оформлення її спадкових прав. У зв'язку з наведеним просила позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини 3 місяці. В судовому засіданні позивачка доводи своєї позовної заяви підтримала, наполягала на її задоволенні. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення вимог позивачки і просила розглядати спрау без її участі, про що надала суду письму заяву (а.с.12). Представник третьої особи також не заперечувала проти задоволення вимог позивачки і просила також розглянути справу без її участі, що підтверджується заявою в матеріалах справи. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, за його позовом суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що прямо передбачено ч.3 ст. 1272 ЦК України. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], батько позивачки у справі (а.с.5,6). Після його смерті залишився грошовий вклад в Ощадному банку № 2863 м. Красноармійська, Донецької області на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.7). Оскільки позивачка пропустила цей строк через те, що вважала достатнім для прийняття спадщини фактичне її прийняття без подальшого нотаріального оформлення, то суд вважає, що їй необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved