Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити земельний сервітут для обслуговування та цільового використання належної йому на праві власності земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] шляхом надання права проходу, проїзду по суміжній земельній ділянці, належній на праві власності [PERSON], розташованій за адресою: [ADDRESS], у відповідності до розробленого генерального плану проекту відводу земельної ділянки у власність [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2006 року, укладеного з [PERSON] та державного акту серії ЯД №577736 від 26.01.2007 року є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0619 га, за адресою: [ADDRESS]. Передбачений проектом відводу земельної ділянки під'їзд до земельної ділянки позивача перекритий земельною ділянкою [PERSON] Іншої можливості для під'їзду та проходу до земельної ділянки позивача не існує. Укласти договір сервітуту відповідач в добровільному порядку відмовляється. Представник позивача підтримав вимоги позивача з тих самих підстав. Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти встановлення земельного сервітуту. Вислухавши представників сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.401 ч.1 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст.98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника земельної ділянки на обмежене користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітут не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Статтею ст.402 ч.1 ЦК України та ст.100 ЗК України, встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. На підставі ст.403 ч.2 ЦК України, ст.98 ЗК України, сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Згідно ст.404 ч.1 ЦК України, ст.99 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, тощо. Таким чином, з вимог чинного закону слідує, що земельний сервітут встановлюється по домовленості сторін, а якщо домовленість відсутня за рішенням суду. Встановлення земельного сервітуту можливо, якщо не можливо задовольнити потреби особи іншим засобом, окрім, як шляхом встановлення сервітуту. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.10.2006 року, укладеного з [PERSON] та державного акту серії ЯД №577736 від 26.01.2007 року є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0619 га, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником суміжної з позивачем земельної ділянки, площею 0,0645 га, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до затвердженої проектної документації землеустрою до земельної ділянки позивача передбачений проїзний та підхідний шлях з існуючої дороги, вул. Алупкінське шосе по землям Гаспринської селищної Ради. Однак, як вбачається з представлених документів запроектований проїзний та підхідний шлях до земельної ділянки позивача перекритий земельною ділянкою відповідача, яка була відведена пізніше, що є перешкодою для [PERSON] в користуванні його власністю. [PERSON] звертався до [PERSON] з пропозицією укласти договір сервітуту, однак остання відмовилася від такої пропозиції. Перевіряючи доводи позивача про неможливість іншим способом задовольнити потреби [PERSON] в забезпеченні під'їзду та підходу до його земельної ділянки, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та доведеність. Відповідно до акту вибору та обстеження земельної ділянки, проектованої для будівництва та обслуговування будинку [PERSON] від 15.11.2006 року, земельна ділянка має форму багатокутника, під'їзд запроектований з вул.Алупкінське шосе. Разом з цим, як вбачається з проектної документації на земельну ділянку [PERSON], її повинні були затвердити проект землеустрою тільки після його погодження з суміжними землекористувачами і при умові укладення договору земельного сервітут з [PERSON], що зроблено не було, оскільки відвід ділянки [PERSON] впливав на використання вже відведеної суміжної земельної ділянки [PERSON] при відсутності іншої можливості влаштування під'їзду. З пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні слідує, що він не погоджував проектну документацію по відводу суміжної земельної ділянки [PERSON], ніяких документів не підписував. Як вбачається з ситуаційного плану, генерального плану, викопіровки кадастрового плану облаштування під'їзду та підходу до земельної ділянки [PERSON] іншим шляхом ніж через земельну ділянку [PERSON] неможливо. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved