Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Макіївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач у судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1999 р. належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Останнім часом житловий будинок, позначений на плані літерою А-1 напівзруйнований та використовується під сарай. Також на земельній ділянці, що належить йому на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 09.04.2002 р. був збудований житловий будинок -Ж-2, загальною площею, 123,6 кв.м. та житловою 56,6 кв.м. На присадибній ділянці також збудована вбиральня -Д-1. Відповідно до інвентаризації, що була проведена КП “БТІ м. Макіївки” житловий будинок - Ж-2 та вбиральня - Д-1 збудовані самочинно, без належного дозволу на проведення будівельних робіт. Вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на нерухоме майно, т.я. будівництво було проведено у межах земельної ділянки без зміни цільового призначення та порушення будівельних норм та правил. Просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок -Ж-2, загальною площею - 123,6 кв.м. та житловою - 56.6 кв.м. з підвалом, вбиральню Д-1 за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача - Макіївської міської ради до судового засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності представника відповідача. Проти такого вирішення справи позивач не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1999 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-835 (а.с. 14-15). У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за вказаною адресою, позначений на плані літерою А-1 напівзруйнований та використовується під сарай, на земельній ділянці позивачем був збудований житловий будинок -Ж-2, загальною площею 123,6 кв.м., житловою 56,6 кв.м. Відповідно до інвентаризації, що була проведена КП “БТІ м. Макіївки” житловий будинок - Ж-2 збудований самочинно, без належного дозволу на проведення будівельних робіт. На земельній ділянці також знаходиться вбиральні - Д-1 (а.с. 21-27). Самочинне будівництво було проведено позивачем на земельній ділянці, що належить останньому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 09.04.2002 р. Цільове призначення вказаної ділянки відповідно до названого акту - подальше будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с. 16-17). Відповідно до паспорта технічного стану житлового будинку, позначеного літерою “Ж-2” за адресою: [ADDRESS] подальша експлуатація вказаного будинку узгоджена, ніяких порушень будівельних норм та стандартів не встановлено (а.с. 4-13). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість визнання за позивачем права власності на житловий будинок Ж-2, виходячи з того, що цільове призначення земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності, не змінювалось, самочинне будівництво було здійснено у її межах, порушень будівельних норм і правил, а також порушень прав інших осіб, позивачем припущено не було. Що стосується вбиральні Д-1, то вказана споруда є тимчасовою. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial