overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Дмитрівської сільської Ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування. Причиною цього стало те, що [INFO] року помер чоловік та батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], яку вони прийняли в установленому законом порядку та шляхом спільного проживання з померлим до дня його смерті і по даний час в спадковому будинку. При житті померлий [PERSON] не провів оформлення права власності на належний йому будинок, тобто не одержав свідоцтво про право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов повністю і наполягала на його задоволенні. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Тобто позивачі наполягають на визнанні за [PERSON] та [PERSON] права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування - сільська Рада с. Дмитрівка не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачів, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: ? з даних свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 5; ? з даних свідоцтва про одруження, вбачається що [PERSON] 29.08.1971 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в Дмитрівській сільській Раді Золотоніського району Черкаської області та змінила своє прізвище на "[PERSON]"; ? з даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виданий Золотоніським ЧООБТІ 13.11.2007 року та довідки, виданої виконкомом Дмитрівської сільської Ради Золотоніського району Черкаської області № 227 від 24.10.2007 року, з яких вбачається, що за [PERSON], який помер [INFO] року рахується житловий будинок, який розташований [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що в Україні були проведенні суттєві зміни щодо реєстрації права власності на майно, первинна реєстрація на яке не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, у разі смерті його власника. Суд вважає, що визнання права власності в порядку спадкування повинно проводитися шляхом визнання права власності за померлою особою-спадкодавцем, а в порядку спадкування, за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, чи якимось іншим чином має право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

У виконкомі Крищинецької сільської ради у квітні 2007 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO]у них народилася дочка. В листопаді місяці 2007 року відповідач залишив дружину з дитиною і сам переїхав проживати в м. Тульчин. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка звернулася з позовом про стягнення аліментів. В судовому засідання позивачка свої позовні вимоги підтвердила. В ході судового розгляду позивачка змінила позовні вимоги в частині розміру аліментів, змінивши суму аліментів в грошовій сумі 350 гривень щомісячно на 1/3 частину заробітку відповідача. Просить стягнути аліменти по 1/3 щомісячно, але не менше 30% мінімуму доходів для дитини відповідного віку, судові витрати. Відповідач позов визнав частково, суми 350 гривень не може сплачувати, на стягнення аліментів у відсотках погоджується. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову зі слідуючих підстав. Сторони перебувають у шлюбі, але чоловік залишив дружину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає ( а.с.4,5) хоч являється батьком дитини ( а.с.5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду в січні 2008 року з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на самочинно збудовані будівлі. Посилаючись в позовній заяві та на попередньому судовому засіданні на те, що їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності, належить житловий будинок [ADDRESS]. Самочинно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації, на території домоволодіння було збудовано сарай «В» - 1,60х3,39 м. та сарай «Д» - 1,64х5,68м. Згідно висновку КП „Проектне бюро м. Ізюму” самочинне будівництво виконано без порушень ДБН, тому письмова згода сусідів не потрібна. На теперішній час вона має наміри привести до належного чину, відповідно до діючого законодавства, документи на самочинне будівництво. З наведених підстав просила задовольнити заявлені вимоги. У попереднє судове засідання представник відповідача не з”явився. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд заслухавши показання позивачки, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 147 ЦПК України позивач попереджена про наслідки визнання відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Вказавши, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 21 листопада 1998 року, від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 1999 року народження, яка проживає разом з відповідачкою і в подальшому буде проживати разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є відсутність почуття кохання та взаєморозуміння, а також різні погляди на сімейне життя. Все це призвело до того, що вони припинили сімейні стосунки і кожний з них став проживати окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка пред'явлені позовні вимоги визнала повністю, на розірвання шлюбу згодна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, сторони уклали шлюб 21 листопада 1998 року, який зареєстрований Золочівським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 89. Сторони як подружжя разом не проживають, шлюб існує формально, їхнє подальше спільне життя суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення при розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання угоди дійсною в якому вказала, що вона та [PERSON] через Харківську товарну біржу уклали договір купівлі-продажу № Н6-24 від 21.01.1999 року та придбали перукарню [ADDRESS]. 01.03.2005 року вона вийшла заміж і змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Зазначене приміщення належить їм на праві спільної приватної власності. Сума договору складає 2700 грн. На даний час їй потрібно оформити зазначену угоду належним чином, тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом і просила визнати вищевказану угоду дійсною та визнати за нею право власності на 1\2 частину нежилого приміщення - перукарню. В судовому засіданні представник позивачки підтвердив викладені обставини і зазначив, що позивачкою виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу - вона сплатила вартість приміщення до укладення даної угоди, одержала його у власність, зареєструвавши на своє ім»я в МБТІ, тому просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Представник третьої особи також не заперечував проти задоволення вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі ст.20 ЦК України - у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості № Н6-24від 21.01.1999 року, укладеного через Харківську товарну біржу, ТОВ «Новинка» продало, а [PERSON] та [PERSON] купили перукарню [ADDRESS]. За домовленістю сторін приміщення продано за 2700 грн., які продавець отримав до укладання угоди. У реєстраційному посвідченні, виданому Ізюмським міжміським БТІ , вказано, що на підставі вищевказаного договору перукарня [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної приватної власності. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення якого дружина взяла прізвище свого чоловіка. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вказаний договір купівлі-продажу перукарні між сторонами виконаний по всім існуючим умовам, перукарня фактично перейшла у власність покупців, гроші виплачені до укладення цієї угоди в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач, КП «Красноармійськтепломережа», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідач у справі [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], також разом з ним проживає та зареєстрована мати[PERSON]. Відповідачі користуються опаленням, а їм, відповідно до тарифів на комунальні послуги, що надаються населенню, щомісячно нараховується сума за такі послуги, яка підлягає оплаті. В порушення чинного законодавства оплата за надані послуги з постачання теплової енергії відповідачами не проводилася, тому за період з 01.01.04р. по 01.10.2007 року сума заборгованості склала 2616,81 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги по забезпеченню теплової енергії на вказану суму та судові витрати: судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать квитанції про відправлення листів в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомили.( а.с. 9,10,13,14,15). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], також разом з ним проживає та зареєстрована мати[PERSON], що підтверджується довідкою на (а.с. 5).На ім'я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок № 40762 (а.с.6). Відповідачі користуються послугами з теплозабезпечення, що їм надає позивач, але оплату за ці послуги не здійснюють, внаслідок чого, за ними утворилася заборгованість, яка за період з 01.01.04 року по 01.10.2007 року складає 2616,81 грн., яка нарахована позивачем відповідно до тарифів на комунальні послуги (а.с.6). Про наявність заборгованості відповідачі повідомлялися (а.с.4,7). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV, п.п. 1 п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, відповідач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Виходячи з вимог ст. 68 ЖК України відповідачі зобов'язані своєчасно сплачувати плату за комунальні послуги. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідачі не виконали, тому з них необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути 51 грн. судового збору на користь держави, оскільки позивач рішенням Красноармійської міської ради від 04.07.07 р. № 5/15-3 звільнений від оплати судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь позивача, які сплачені ним при пред'явленні позову (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Сторони по справі зареєстрували свій шлюб 12.10.1991 року в Драбівецькій сільській Раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 11. Для сторін по справі шлюб перший. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. На даний момент сімейні відносини сторін по справі припинено, із 1994 року сторони по справі проживають окремо, їх шлюб має виключно формальний характер. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивача, стало те, що сторони по справі мали різного складу характери, їх погляди на життя не співпадали. На цьому ґрунті між ними виникали постійні сварки. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов і наполягла на його задоволенні, відповідач позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з слідуючих підстав: обидві сторони згідні на розірвання шлюбу так як останній має лише формальний характер, а в таких умовах збереження шлюбно-сімейних відносин між зазначеними сторонами є неможливим. Суд, задовольняючи позов, враховує прохання позивача покласти на відповідача судові витрати, покладає на останнього витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в розмірі 17 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свою заяву тим, що відповідач являється батьком дитини, але не виконує належним чинном батьківських обов'язків, передбачених чинним законодавством, по вихованню свого сина. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]народження, але протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, передбачених чинним законодавством. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, станом на 01.10.2007 року заборгованість по аліментах склала 10382 грн. Крім того, відповідач не утримує сина, взагалі з ним не спілкується, не займається його вихованням, не цікавиться станом його здоров'я. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], але не виконує батьківських обов'язків, передбачених чинним законодавством, відносно своєї дитини. Тому враховуючи інтереси дитини є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник служби у справах неповнолітніх Канівського міськвиконкому за дорученням - Гринець С.В. позов підтримав та просив заяву задовольнити. Прокурор позов пітримав та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дитини. Суд, вислухавши думку сторін, прокурора, начальника служби у справах неповнолітніх та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач вихованням і утриманням дитини тривалий час не займається і не виконує, передбачених законодавством батьківських обов'язків про що свідчать матеріали справи, а саме: - висновок опікунської ради Канівського міськвиконкому (а.с. 8); - клопотання служби у справах неповнолітніх (а.с. 7); - клопотання адміністрації Канівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 1(а.с. 10); - та іншими матеріалами справи. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько можє бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Підлягають також до задоволення позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, посилаючись на те, що знаходиться з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05.05.1983р. Привільською міською радою міста Лисичанська Луганської області, актовий запис № 39, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем припинені 30 серпня 2004 року через те, що позивач покохав іншу жінку, просив суд шлюб розірвати. На примирення з відповідачем не згоден. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підтвердження позовних вимог позивачем надані докази: довідка про укладення шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.05.1983р. Привільською міською радою міста Лисичанська Луганської області, актовий запис № 39, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем припинені 30 серпня 2004 року через те, що позивач покохав іншу жінку. Подальше збереження сім'ї неможливо та буде суперечити інтересам позивача, тому на підставі ст.ст.104, 105 СК України шлюб повинен бути розірваний. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Зважаючи на викладене, на підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені у сумі 82,82 грн. на користь [PERSON], посилаючись на те, що при звільненні розрахунок з нею був проведений не своєчасно. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, про що надала суду заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав письмову заяву. Відповідно до ст.130 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК за наявності підстав задовольняє позов у попередньому судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працювала на комунальному спеціалізованому підприємстві „Лисичанськводоканал” контролером абонентського столу. Наказом №139-к від 08.09.2006 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням. В порушення ст.116 КЗпП України розрахунок з [PERSON] в день її звільнення зроблений не був, в результаті чого у відповідача перед нею на день розрахунку 11 вересня 2006 року виникла заборгованість у сумі 82,82 грн. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не порушує нічиїх охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, в якому зазначив, що 02.01.01 р. між ним та відповідачем було укладено договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS] з правом викупу. Умови договору позивач виконав, однак відповідач відмовляється передати йому у власність квартиру. Просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з»явилася, справа розглянута за участю її представика за дорученням [PERSON], яка підтвердила обставини, викладені в позові і просить задовольнити вимоги позивачки. Представник відповідача за дорученням вимоги визнав і пояснив, що відповідач визнає право власності позивача на спірну квартиру, однак в зв»язку порушенням справи про банкрутство не має можливості документально оформити право власності. В зв»язку з тим, що відповідач визнає вимоги позивача з урахуванням думки сторін суд вважає можливим ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності виданого 21.02.2001 р. ВАТ« Херсонські комбайни» є власником квартири [ADDRESS]. 02.01.01 р. між ВАТ « Херсонські комбайни» та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення, за умовами якого [PERSON] отримала право користування квартирою [ADDRESS] з можливістю викупу найманого приміщення. За умовами додаткової угоди до вказаного договору, укладеного 25.04.02 р. право власності на квартиру переходить до наймача після повної її оплати з наступним оформленням відповідно до діючого законодавства. З довідки виданої відповідачем 14.12.07 р. вбачається, що [PERSON] за договором найму від 02.01.01 р. сплатила вартість квартири [ADDRESS] 14.04.06 р. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 525,526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що за умовами договору від 02.01.01 р. з додатковою угодою до нього від 25.04.02 р. позивач набув право власності на спірну квартиру з моменту внесення повної оплати за квартиру, а відмова відповідача від оформлення права власності позивача на спірну квартиру порушує права позивача. Запропонований позивачем спосіб захисту його прав шляхом визнання права власності на спірну квартиру узгоджується з вимогами ст. 16 ЦК України. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає можливим задовольнити позов.

Outcome: approved