Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

[PERSON]. в листопаді 2007 року звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про зміну договору найму квартири [ADDRESS] в М. Запоріжжі. В обгрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона разом з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], та неповнолітнім братом [PERSON] фактично займають окрему ізольовану кімнату, площею 14, 0 кв.м. Відповідач є наймачем квартири та займає іншу окрему кімнату. У зв'язку з тим, що з відповідачем у них виникли неприязнені стосунки, він відмовляється приватизувати квартиру, вона не має право вільно користуватися квартирою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, та пояснила, що у зв'язку з тим, що в останній час між сторонами постійно виникають конфлікти по користуванню житловим приміщенням, його оплатою та утриманням, просила змінити договір найму квартири та виділити їй в користування ізольовану кімнату площею 14, 0 кв.м. і відповідачу іншу кімнату, залишивши в загальному користуванні підсобні приміщення, та зобов'язати КП ВРЕЖО №4 укласти окремий договір найму. Відповідач з позовом був не згоден, та пояснив, що позивач разом з донькою займає кімнату площею 12, 8 кв.м. , а він з неповнолітнім сином займає кімнату площею 17, 7 кв.м. , з його кімнати є вихід на лоджію, якою користуються всі проживаючі в квартирі, він також самостійно сплачує всі комунальні послуги, позивач відмовляється платити за користування квартирою. Представник відповідача з позовними вимогами був не згоден та пояснив, що площа квартири не дозволяє укласти окремий договір найму та в разі задоволення позову будуть погіршені житлові умови всіх користувачів. Представник третьої особи до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню за таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, двокімнатна квартира [ADDRESS] в М. Запоріжжі має загальну площу 52, 7кв.м. , жилу площу 30, 5 кв.м. (кімнати розміром 17, 7 кв.м. та 12, 8 кв.м. ), про що свідчать копія лицевого рахунку та викопіровка плану квартири. В квартирі зареєстровані та проживають позивач, її неповнолітня донька [PERSON]., [INFO], її рідний брат [PERSON]., [INFO]., та відповідач, який є наймачем цієї квартири (а.с. 5). Фактичний порядок користуванням житловим приміщенням не встановлений, оскільки як пояснили сторони вони користуються всією квартирою, хоча позивач та її донька займають меншу кімнату площею 12, 8кв.м. , а відповідач з неповнолітнім сином займають кімнату 17, 7кв.м. , але лоджією користуються всі мешканці, оскільки вона має вхід з більшої кімнати. Таким чином, на кожного із сторін у квартирі припадає по 7, 6 кв.м жилої площі. Виділити в користування позивачці разом з неповнолітньою донькою кімнату площею 12, 8 кв.м, а відповідачу з неповнолітнім сином кімнату площею 17, 7 кв.м. , суд не може, оскільки при такому вирішенні справи значно погіршуються житлові умови сторін. Сторони знаходяться в складних стосунках, питання про вирішення своїх житлових питань іншим шляхом вони не ставили та не розглядали. Постановою Запорізького виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок №2 від 08.01.1985р. „Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень" середній рівень забезпеченості житловою площею на одну особу становить 8 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу. Згідно ч.2 ст. 63 ЖК України не можуть бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, хоча і є ізольованим, проте за розміром менше від встановлено для надання одній особі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що, враховуючи всі обставини по справі, положення Житлового кодексу України, позов є необгрунтованим, суперечить вимогам діючого законодавства, тому не підлягає задоволенню. 2

Outcome: dismissed