Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні господарськими приміщеннями будинку [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить: зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні приміщенням кухні (1-6), санвузла (1-2), веранди (1-1) та коридору (1-3); зобов'язати відповідачів надати доступ до жилих приміщень 1-4, 2-4, 1-5 для перевірки їх технічного стану та доступу технічного працівника ВАТ «Укртелеком» для проведення робіт, щодо заміни обладнання у зв'язку зі зміною телефонного номеру, який оформлений на позивача; зобов'язати відповідачку [PERSON] звільнити самовільно зайняті нею житлові приміщення будинку; зобов'язати відповідачів не чинити перешкод для встановлення нового замка на вхідних дверях будинку, для можливості спільного користування будинком, до того часу коли буде прийнято рішення про виділення власникам їхніх часток в натурі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] (приватна садиба). Вказану садибу він отримав у власність 24.02.1981 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. 30.06.1988 року згідно договору дарування позивачка отримала у власність 1/6 частину вказаного жилого будинку з надвірними будівлями. До 26.12.1991 року позивачка разом з [PERSON] була співвласником будинку та надвірних будівель і з його дозволу почала здійснювати перепланування приміщень, якими позивачка користується згідно договору дарування. 26.12.1991 року [PERSON] подарував 18/100 своєї частини будинку своєму онуку [PERSON], але оскільки онук був неповнолітнім від його імені вказану частку жилого будинку у дар прийняла його мати - [PERSON] [PERSON] після повноліття змінив прізвище на [PERSON]. [PERSON] визначав порядок спільного користування приміщеннями будинку. Відповідно до плану будинку [ADDRESS], складеного відповідно до проведеної 10.12.2004 року інвентаризації, в одноповерховому будинку знаходяться: житлові приміщення (приміщення: 1-4; 1-5; 2-2 (переобладнано з підсобного); 2-4), (приміщення 1-6), санвузол (приміщення 1-2), коридор (приміщення 1-3), веранда приміщення 1-1 та 2-1), підсобне (приміщення 1-6), тамбур (приміщення І). Технічне обладнання будинку при будівництві було здійснено таким чином, що в приміщеннях, якими користується позивачка, згідно договору дарування, а саме: приміщеннями зазначеними на плані (станом на 1988 року) під індексом 2-3, індексом 2-2 та індексом 2-1, не передбачено опалення на зиму, а також відсутня кухня (водопровід) та ванна. Поки був живий [PERSON], позивачка безперешкодно користувалася приміщенням кухні (1-6), санвузла (1-2), веранди (1-1) та коридору (1-3), а також мала (з дозволу [PERSON]) доступ до приміщень в яких він проживав в різні роки (1-4, 2-4, 1-5). З моменту смерті [PERSON] і до сьогоднішнього дня, позивачка позбавлена можливості користування спільним майном, оскільки відповідачі: її сестра [PERSON], яка не є власником будинку, а також її син [PERSON], який є власником частки (не виділеної в натурі), чинять позивачу перешкоди в користуванні вказаними приміщеннями будинку. Після смерті [PERSON], [PERSON] незаконно заволоділа належними йому ключами від вхідних дверей будинку та кімнати, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості користуватися загальними приміщеннями будинку. Позивачка мала намір поставити новий замок на вхідні двері, проте відповідачі перешкоджають їй у цьому. Відповідачі ведуть себе зухвало та самочинно розпоряджаються приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 2-4 будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка також діяла в інтересах відповідача [PERSON], та її представник заперечили проти позову, просили суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначили, що будинок [ADDRESS] був збудований на початку 50-х років минулого століття і мав пічне опалення, загальною площею 66,40 кв. м., в 60-х роках минулого століття до будинку була зроблена прибудова з окремим виходом, тобто було утворено дві квартири, котрі не мали внутрішнього сполучення між собою, а будинок на той час мав парове опалення, їжа в квартирах готувалася на газових плитах, які були оснащені газовими балонами. В квартирі[ADDRESS] проживали дідусь - [PERSON] та бабуся - [PERSON], які займали приміщення 1-1 (веранда), 1-2 (кладова), 1-3 (коридор) 1-4 (жила кімната бабусі), 1-5 (жила кімната дідуся) та 1-6 (кухня). В квартирі [ADDRESS]: приміщення 2-1 (веранда-кухня), де готували їжу, приміщення 2-2 (передня), приміщення 2-3 (жила кімната) та приміщення 2-4 (жила кімната) проживали: батько - [PERSON], мати - [PERSON], сестра - позивачка [PERSON] та відповідач - [PERSON] Внутрішнього сполучення між квартирами не було, вхід з приміщення 1-3 (коридор) в приміщення 2-4 (жила кімната) був закладений. В 60-х роках у двір проводиться водопостачання, на початку 70-х років, будинок був газифікований, де чітко вказані дві газові плити по одній в кожній квартирі, а парове опалення було замінене на газове. В [INFO] року після смерті бабусі та дідуся, батько - [PERSON] переходить жити в квартиру [ADDRESS], а в квартирі [ADDRESS] залишаються проживати: позивачка - [PERSON], мати - [PERSON], відповідачка [PERSON] з чоловіком та сином [PERSON], який народився [INFO] року. В 1986 році [PERSON] одружується вдруге і проживає в квартирі [ADDRESS] з дружиною - [PERSON], а в квартирі[ADDRESS] залишились проживати: позивачка - [PERSON] з мамою - [PERSON] 30.06.1988 року [PERSON], зі згоди [PERSON], укладає договір дарування на користь [PERSON] на 1/6 частину вказаного будинку. 26.12.1991 року [PERSON] укладає договір дарування 18/100 частин зазначеного жилого будинку на користь відповідача [PERSON], і власноруч замуровує вхід з приміщення 1-2 (прихожа квартири [ADDRESS]) в приміщення 2-4 (жила кімната 15,6 кв. м.), яку приєднує до квартири [ADDRESS], розблокувавши двері цієї кімнати в коридор квартири[ADDRESS] приміщення 1-3 та віддає відповідачам це приміщення для проживання, де вони проживають і по цей час. Відповідачка також зазначила, що позивачка вводить суд в оману, стверджуючи, що в приміщеннях, якими вона користується, згідно договору дарування, не було передбачене опалення на зиму, доступу до квартири [ADDRESS] у позивачки ніколи не було, оскільки позивачка є власницею квартири [ADDRESS] вказаного будинку з відокремленою телефонною лінією, електроенергією, водо- і газопостачанням та опаленням. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка від [PERSON] за договором дарування від 30 червня 1987 року отримала у власність 1/6 частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (приватна садиба). Також, вказаним договором передбачено, що в користування позивачці переходить: жила кімната площею 8,2 кв. м. (зазначена на плані під індексом 2-3), передня площею 7,7 кв. м. (під індексом 2-2), веранда площею 8,2 кв. м. (під індексом 2-1). В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що позивач користується зазначеними в договорі від 30 червня 1987 року приміщеннями. 26.12.1991 року [PERSON] подарував 18/100 частини вказаного будинку своєму онуку [PERSON] ( відповідачу [PERSON]), яку від його імені прийняла в дар його мати - [PERSON] [PERSON] помер [ADDRESS] року. За заповітом [PERSON] від 28.09.2005 року, позивачці заповідано 23/100 частин житлового будинку [ADDRESS] Інша частина будинку яка належала померлому [PERSON]. не була ним заповідана, а відтак спадкоємці за законом, якими є позивач та відповідач [PERSON] мають право за наявності передбачених законом підстав отримати у спадщину відповідні частки цього майна. Відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Враховуючи зазначені вимоги ч. 4 ст. 358 ЦК України договір від 30.06.1987 року між [PERSON] та позивачем про порядок володіння та користування спільним майном є обов'язковим для осіб, які придбають згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Станом на час звернення позивача до суду та постановлення судового рішення спадкоємці [PERSON] не одержували свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом. Враховуючи що позивач користується приміщеннями зазначеними в договорі від 30 червня 1987 року, яким було встановлено порядок володіння та користування спільним майном, ту обставину, що станом на час звернення позивача до суду та постановлення судового рішення спадкоємці [PERSON] не одержували свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є передчасними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed