Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на Ѕ частку квартири до [PERSON], [PERSON], вказавши, що з відповідачкою у справі він перебуває у фактичних шлюбних стосунках з весни 1998 року. З чого часу вони ведуть спільне господарство. 14 вересня 1998 року відповідачка [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Цей договір відповідачі зареєстрували на Українській товарній біржі за реєстраційним номером 28766. Після укладення договору відповідачка зареєструвала своє право власності в БТІ м. Красноармійська за реєстром № 13 в реєстровій книзі № 13. Вважає, що спірна квартира є їх з відповідачкою спільною власністю, оскільки на момент укладення відповідачкою договору купівлі-продажу квартири, вони з нею вели спільне господарство, оплату за квартиру проводили разом і сама відповідачка цієї обставини не заперечує. Разом з відповідачкою змінили вікна, вхідні двері, провели капітальний ремонт ванної кімнати та туалету. Втім, договір укладався усно, однак відповідачі виконали всі умови щодо договору купівлі-продажу квартири, а вони з відповідачкою сплатили відповідачу [PERSON] у повному об'ємі грошові кошти за квартиру, а [PERSON] передав їм ключі від квартири. І на той час, коли вони з відповідачкою домовилися оформити право власності на квартиру, з'ясувалося, що договір купівлі-продажу виявися не дійсним, він нотаріально не посвідчений. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати вищевказаний договір дійсним та визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири. В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав, наполягав на її задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судом про місце і час розгляду справи повідомлявся. З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що між відповідачами у справі [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 1998 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був зареєстрований Українською товарною біржею за реєстраційним номером 28766 (а.с.7). На підставі цього договору на ім'я відповідачки Красноармійським БТІ було видано реєстраційне посвідчення (а.с.6). Втім, такий договір нотаріально не посвідчений. Частиною 1 статті 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Втім, відповідно до ч.2 ст. 220 цього Кодексу якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом при розгляді справи встановлено, що між сторонами, відповідачами у справі, відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу квартири, оскільки продавцем, відповідачем [PERSON] покупцеві, відповідачці [PERSON] були передані ключі від спірної квартири, а останньою в свою чергу відповідачу [PERSON] були передані грошові кошти за квартиру в сумі, обумовленій сторонами договору. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, відповідач [PERSON] ще до підписання цього договору одержав від відповідачки [PERSON] грошові кошти за квартиру. Таким чином, суд знаходить підстави для визнання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири достатніми. Згідно з ч. 4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Оскільки, на момент придбання відповідачкою квартири вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних стосунках, спільно оплачували квартиру, за спільні кошти її придбали, разом проводили покращення житлових умов у цій квартирі, а саме, змінили вікна, вхідні двері, провели капітальний ремонт ванної кімнати і туалету і ці обставини відповідачка у судовому засіданні не заперечувала, то за позивачем можливо визнати право власності на Ѕ частку вказаної квартири. До того ж, сама відповідачка не заперечувала і проти цього. Таким чином, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України позивач має право набути право власності з підстав, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тому цей позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved