overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивач просить встановити факт прийняття ним спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], померлої [INFO] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на грошові заощадження із відповідною грошовою компенсацією на рахунках [NUMBER],[NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадного банку України після смерті [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [PERSON]. мала грошові заощадження на рахунках [NUMBER],[NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадбанку України. [INFO] [PERSON]. померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із грошових заощаджень на рахунках [NUMBER],[NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадбанку України. Спадкоємцями майна після смерті спадкодавця за законом є позивач. Позивач прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні, позов визнає, заперечень немає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [PERSON]. мала грошові заощадження на рахунках [NUMBER],[NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадбанку України. [INFO] [PERSON]. померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із грошових заощаджень на рахунках [NUMBER],[NUMBER] у Сквирській філії № 059 Фастівського відділення № 2877 Ощадбанку України. Спадкоємцями майна після смерті спадкодавця за законом є позивач. Позивач прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ст. 73 ЦПК України суд вважає поновити [PERSON] строк на звернення до суду, як такий що пропущений з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивачі просять встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] та визнати за ними право власності на спадкове майно: грошові вклади на рахунку [NUMBER] в відділені Ощадного банку України філія № 2913/020 в м. Хмільнику та на рахунку [NUMBER] в відділені Ощадного банку України філія № 2913/046 в м. Хмільнику, що належали [PERSON] відповідно до ощадних книжок, посилаючись на те, що після смерті спадкодавця позивачі пропустили шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачі вказують, що[INFO] помер [PERSON], після якого залишилось спадкове майно у вигляді грошових вкладів. Позивачі являються єдиними першочерговими спадкоємцями за законом і вважають, що фактично прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, поскільки в них на руках знаходяться всі правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім позивачів більше спадкоємців за законом немає. Відповідач - представник Ощадного банку України позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки показами позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідача та матеріалами справи доведено, що позивачі після смерті спадкодавця прийняли спадщину, шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном, поскільки в них на руках знаходяться всі правовстановлюючі документи на майно, ставиться до майна спадкодавця як до свого, а у власності спадкодавця [PERSON] перебували: грошові вклади на рахунку [NUMBER] в відділені Ощадного банку України філія № 2913/020 в м. Хмільнику та на рахунку [NUMBER] в відділені Ощадного банку України філія № 2913/046 в м. Хмільнику, що належали [PERSON] відповідно до ощадних книжок, а тому позивачі як спадкоємці за законом мають право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивачка просить встановити факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно: земельну ділянку, що розташована на території Сулківської сільської ради розміром 3,32 га вартістю 39 744 гривні 38 копійок, яка належить [PERSON], яка померла [INFO], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого Сулківською сільською радою від 10 травня 2001 року за № 7, та грошовий вклад на рахунку [NUMBER] в Ощадному банку України філія № 2913/027 в с. Торчин Хмільницького району, що належав [PERSON] відповідно до ощадної книжки [NUMBER], посилаючись на те, що після смерті матері позивачка пропустила шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що [INFO] померла її матір [PERSON], після якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки та грошового вкладу. За життя спадкодавець склала заповіт, який посвідчений Сулківською сільською радою від 16 травня 1998 року в якому вище вказане майно заповіла [PERSON]. Позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, поскільки вона доглядала за матір'ю, а після смерті поховала на кладовищі с. Сулківка Хмільницького району. Крім позивачки більше спадкоємців по заповіту чи за законом немає. Відповідачі - представник Сулківської сільської ради та представник Ощадного банку України позов визнали повністю та не заперечують проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки показами позивачки, відповідача та матеріалами справи доведено, що позивачка після смерті спадкодавця прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном, поскільки до дня смерті спадкодавця і на даний час використовує спадкове майно за цільовим призначенням, ставиться до майна спадкодавця як до свого, а у власності спадкодавця [PERSON] перебувала: земельна ділянка, що розташована на території Сулківської сільської ради розміром 3,32 га вартістю 39 744 гривні 38 копійок, яка належить [PERSON], яка померла [INFO], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого Сулківською сільською радою від 10 травня 2001 року за № 7, та грошовий вклад на рахунку [NUMBER] в Ощадному банку України філія № 2913/027 в с. Торчин Хмільницького району, що належав [PERSON] відповідно до ощадної книжки [NUMBER], а тому позивачка як спадкоємець по заповіту має право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], після якого залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], Калинівського району, Вінницької області. Згідно заповіту від 25.03.1996 року вона являється спадкоємицею. Вона фактично прийняла спадщину, так як зробила в будинку поточний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак, в матеріалах справи наявна довідка виконкому Сальницької сільської ради, в якій сільський голова не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті батька. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], після якого залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], Калинівського району, Вінницької області. Згідно заповіту від 25.03.1996 року позивачка являється спадкоємицею. Вона фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, зробила в будинку поточний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку, що підтверджується довідкою виконкому Сальницької сільської ради, Калинівського району, Вінницької області від 19.12.2007 року № 1030. Однак, позивачка спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивачки, немає. Сальницька сільська рада, Калинівського району, Вінницької області не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON]., що підтверджується довідкою виконкому Сальницької сільської ради, Калинівського району, Вінницької області від 19.12.2007 року № 1030. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] померла [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS], Калинівського району, Вінницької області. Згідно заповіту від 18.05.1999 року він являється спадкоємцем. Він фактично прийняв спадщину, так як закрив будинок, обробляє присадибну земельну ділянку. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернувся в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON]. та визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак, в матеріалах справи наявна довідка виконкому Лісоволисіївської сільської ради, в якій сільський голова просить справу заслухати без участі представника сільської ради, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS], Калинівського району, Вінницької області. Згідно заповіту від 18.05.1999 року позивач являється спадкоємцем. Він фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, закрив будинок, обробляє присадибну земельну ділянку, що підтверджується довідкою виконкому Лісоволисіївської сільської ради, Калинівського району, Вінницької області від 27.12.2007 року № 583. Однак, позивач спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернувся в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивача, немає. Лісоволисіївська сільська рада, Калинівського району, Вінницької області не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]., що підтверджується довідкою виконкому Лісоволисіївської сільської ради, Калинівського району, Вінницької області від 27.12.2007 року № 581. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Прокурор в позові вказує, що відповідач, являючись військовою посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи намір скоїти крадіжку військового майна, переніс та зберігав за місцем проживання, а потім продав 342 комплекти літніх камуфльованих костюмів та 24 солдатських плащ-намети, чим заподіяв в/ч А-1185 матеріальну шкоду на суму 21691 грн. 14 коп. Тому звернувся з даним позовом до суду. В попередньому судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги змінили, просили стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в сумі 30636 грн. 16 коп. Відповідач в попередньому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та військового прокурора, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає позов задовольнити по таких підставах. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що вироком військового місцевого суду Житомирського гарнізону відповідача [PERSON]. визнано винним за те, що останній, являючись військовою посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи намір скоїти крадіжку військового майна, переніс з речового складу “НЗ” до складу поточного зберігання в/ч А-1185 342 комплекти літніх камуфльованих костюмів та 24 солдатських плащ-намети. В подальшому вказане майно він виніс за межі військової частини та розпорядився ним на власний розсуд, а саме: продав невстановленій особі. Вказаними діями [PERSON]. заподіяв в/ч А-1185 матеріальну шкоду на суму 21691 грн. 14 коп. Вирок військового місцевого суду Житомирського гарнізону набрав законної сили, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України питання, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто відповідачем [PERSON]., доказуванню не підлягають. Крім того, у ході інвентаризації майна на речовому складі в/ч А-1185 виявлено нестачу речового майна на загальну суму 9700 грн. 24 коп. Дана нестача виникла у результаті недбалого ставлення [PERSON]., який являвся матеріально-відповідальною особою. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, загальна сума заподіяної [PERSON]. шкоди, яка підлягає відшкодуванню, становить 21691 грн. 14 коп. + 9700 грн. 24 коп. = 31391 грн. 14 коп. З грошового забезпечення відповідача утримано частину коштів, тому сума невідшкодованих збитків складає 30636 грн. 22 коп., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що він страждає психічним захворюванням, в зв'язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представник органу опіки і піклування вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатним і встановити над ним опіку. Вислухавши доводи заявниці, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із проведеною амбулаторною судово-психіатричною експертизою № 9 від 24 січня 2008 року [PERSON] виявляє важку розумову відсталість з поведінковими розладами обумовленими недоношеністю і внаслідок цього не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тобто його можна визнати недієздатним. Порушення в сферах психічної діяльності [PERSON] настільки вагомі, що залишають його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ст. 60 ч.1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якій зазначив, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, який зареєстровано 6 жовтня 2001 року у виконавчому комітеті Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за актовим записом № 05. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сім'я розпалась, подружні відносини між ним та відповідачкою припинені, спільне проживання між ними неможливе, в зв&cent;язку з тим, що у них часто виникали сварки і непорозуміння, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що під час спільного проживання з відповідачкою в них постійно виникали сварки та непорозуміння. Спільного господарства вони не ведуть з жовтня 2007 року. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах РАГС. Просив позов задовольнити. Відповідачка позов визнала повністю. Не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В попередньому судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні стосунки, спільне господарство сторони припинили. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Спір про майно заявлений не був. Судові витрати стягнути з позивача, який наполягав на цьому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вказуючи, що 17 жовтня 1998 року, в Долинській сільській раді Саратського району Одеської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Актовий запис № 8. Від спільного подружнього життя у них є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим в сім'ї часто виникали сварки та скандали. Сторони спільно не проживають, подружні відносини не підтримують з 2006 року, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що родина фактично розпалася, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На примирення не погодилася, вважаючи його неможливим, тому просила суд прийняти рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, а також просила витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на неї. Позивачка в суді позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, у зв'язку з розірванням шлюбу. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, дітей ... З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7) видно, що 17 жовтня 1998 року в Долинській сільській раді Саратського району Одеської області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 8. Однак, як встановлено в суді, родина фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка не підтримує з відповідачем подружні відносини, втратила почуття любові та поваги до нього, на примирення не погодилася, вважаючи його неможливим. У судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторін. Суд вважає, що в розпаді родини винні обидві сторони, але враховуючи клопотання позивачки, вважає за необхідне витрати пов'язані з розірванням шлюбу покласти на неї.

Outcome: approved