Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

22 лютого 2008 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Управління міського майна Маріупольської міської ради про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилались на те, що [INFO] помер -[PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді частки квартири [ADDRESS], яка належить померлому та позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 2004 року. Позивачі є спадкоємцями по закону першої черги, але не можуть оформити своїх спадкових прав, оскільки ідеальна доля померлого в праві спільної власності не виділена згідно право установчого документу. Між ними не було ніякої домовленості про розмір часток в праві спільної сумісної власності, тому, вважають, що їх частки є рівними і кожному з них належить по 1/3 частки вищевказаної квартири. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили визначити ідеальні частки в праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/3 частки кожному з учасників права спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник відповідача - Управління міського майна Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Самійлівською сільською радою Новоазовського району Донецької області 18 жовтня 1980 року, між [PERSON] та [PERSON] 18 жовтня 1980 року був зареєстрований шлюб, актовий запис № 10, після чого дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Орджонікідзевського районного виконкому міста Жданова 01 грудня 1986 року, актовий запис № 1620, [PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначені: батько -[PERSON] та мати -[PERSON]. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 2004 року, зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 25 жовтня 2004 року. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Оджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,[PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 862. Згідно з ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки з майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд вважає за можливе визначити ідеальні частки в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/3 частки - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі ст. 370 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved