overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Прокурор Кілійського району звернувся до суду 08.06.2007 року в інтересах Кілійської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат 1-11 ступенів для розумово відсталих дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування з позовом про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], який з вересня 2006 року перебуває в школі - інтернаті в зв»язку з позбавленням відповідача батьківських прав і просить стягнути з відповідача на користь дитини аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок останнього в Ощадному банку України. В судовому засіданні прокурор заявлені в позові вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, який проживає в селі [ADDRESS] і який викликався за місцем постійного проживання Білгород - Дністровським міськрайсудом Одеської області в судові засідання за окремим дорученням Кілійського районного суду двічі в судове засідання без повідомлення про причини неявки не з»явився, про що свідчать протоколи судових засідань від 22.10.2007 року та 13.11.. 2007. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази судом достовірно встановлені наступні фати та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 04 травня 1994 року Маразліївською сільською радою Білгород - Дністровського району батьками [PERSON],який народився [INFO] в селі Маразліївка Білгоро - Дністровського району Одеської області( запис акту про народження № 13 від 04.05.1994 року) записані [PERSON] та [PERSON] Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-1997/2006 від 26 квітня 2006 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ВЮК за позовною заявою служби в справах неповнолітніх Білгород Дністровської РДА позбавлений батьківських прав відносно доньки, [PERSON] [INFO]; Відповідно до вимог ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч.2 ст.166 СК особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який ст.. 58 ЗУ „ Про бюджет на 2008 рік” встановлений з 01.01.2008 року для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 663 грн. Підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів не встановлено. Враховуючи вищенаведені докази та матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач та його представники просять суд розірвати договір довічного утримання, укладений 18.04.2007 року між [PERSON] як відчужувачем та [PERSON] як набувачем, посвідчений нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Галіщевою О.А. за реєстровим №2-1586. При цьому посилаються на те, що відповідачка порушує умови договору, не утримує позивача, не забезпечує його одягом, доглядом, необхідною допомогою, харчуванням, матеріально не забезпечує. Відповідачка і її представник позовні вимоги визнали, не заперечують проти розірвання договору довічного утримання. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову не надав. Судом встановлено, що 18.04.2007 року між [PERSON] як відчужувачем та [PERSON] як набувачем було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Галіщевою О.А. за реєстровим №2-1586. Відповідно до вказаного договору позивач передав у власність відповідачки &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], а відповідачка зобов'язалася довічно утримувати позивача, забезпечувати його одягом, доглядом, необхідною допомогою, харчуванням. Вартість матеріального забезпечення було визначено сторонами в сумі 250 грн. щомісячно. Відповідно до ст.755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разів невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Із пояснень позивача і його представників, листа позивача на адресу Орджонікідзевського РО від 25.07.2007 року, видно, що після реєстрації відповідачкою &frac12; частини житлового будинку [ADDRESS] вона неналежним чином виконує свої обов'язки по утримунню позивача, забезпеченню його одягом, доглядом, необхідною допомогою, харчуванням. Між ними склались неприязнені відносини. Відповідачка [PERSON] і її представник не надали суду докази, які б спростовували викладені вище обставини. Тобто відповідачка і її представник не доказали, що [PERSON] належним чином виконує свої обов'язки за вказаним договором, що вона щомісячно надає позивачу вартість матеріального забезпечення в сумі 250 грн. Також суд враховує і те, що відповідача згодна на розірвання вказаного договору. Зважаючи на викладене, що маються встановлені законом підстави для розірвання вказаного договору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Вона вказує на те, що 20 квітня 2000 року між нею та відповідачкою, в інтересах якої по довіреності від 17 квітня 2000 року діяла [PERSON], була укладена угода купівлі-продажу нерухомості. Згідно цієї угоди [PERSON] продала, а позивачка [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано на Товарній біржі «Українська». На підставі даної угоди відбувається реєстрація права власності квартири за позивачкою в комунальному підприємстві Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, але вона не може в повній мірі здійснити це право власності, оскільки договір не був нотаріально посвідчений. Позивачка змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка не з»явилася але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з»явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 20.04.2000 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (згідно копії рішення Бахмацької міської ради 20 сесії від 12 червня 2001 року 23 скликання [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]) в м.Бахмачі за 5600 грн. Це підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 20.04.2000 року зареєстрованого на Український товарній біржі. Згідно ЦК України (1963 року), норми якого діяли в квітні 2000 року, тобто на момент виникнення правовідносин між сторонами, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі не потребував обв»язкового нотаріального посвідчення. Ст.657 ЦК України (2004 року) вказує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартир) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України (2004 року) «якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається». Відповідно до ст.328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». В позовній заяві позивачка вказала, що між нею та продавцем квартири з моменту купівлі-продажу квартири не виникало спору. Вона розрахувалась за об»єкт нерухомості в момент виконання біржової операції.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

13.12.2007 року до Заставнівського районного суду звернулась [PERSON], з позовною заявою про збільшення розміру стягуваних аліментів із [PERSON], посилаючись на те, що згідно рішення Заставнівського районного суду від 26.07.2007 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини його заробітку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, а також ј частину його заробітку на її утримання на період перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дочкою трьохрічного віку. [INFO] у позивачки народився син [PERSON], батьком якого є відповідач, незважаючи на те, що син народився вже після розірвання шлюбу. На даний час позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, ніде не працює, тому не в змозі самостійно забезпечити належне утримання двох дітей, просить постановити рішення яким стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також стягувати із відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини його доходів до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив суду, що не заперечую проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, а щодо стягнення аліментів на утримання сина, то заперечує, з тих причин, що [PERSON] не є його сином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов доведений і обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Так, відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дочки, а також аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою трьохрічного віку. Відповідач не визнав позову в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], мотивуючи тим, що не визнає його як свого сина, так як він народився в період, коли вони не проживали разом. Дана заява відповідача нічим не підтверджена і визнана судом безпідставною. Так шлюб між сторонами було розірвано 10.08.2007 року, а син народився [INFO], тобто через три місяці після розірвання шлюбу. Згідно даних обставин дитина була зачата в період шлюбу. Згідно ст.122 ч.2СК України дитина, яка народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу походить від подружжя. Так, згідно ст.180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу, або у твердій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] 11.12.2007 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між нею та відповідачем 08 травня 2003 року виконкомом Горішньошерівецької сільської ради, за актовим записом № 06. Від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем спільне життя не склалось, так як він у 2004 році виїхав за кордон, і з того часу вони разом не проживають та не підтримували стосунки, як подружжя, додому відповідач не бажає повертатися. Позивачка помирилася із своїм першим чоловіком, проживає з ним однією сім”єю, мають спільну дитину. Вважає, що їх шлюб із [PERSON], розпався та носить формальний характер, просить його розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, обґрунтувала вищенаведеним, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з”явився по невідомій суду причині, хоча своєчасно та належним чином (через оголошення у пресі) був повідомлений про час та місце судового засідання. Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, які б унеможливлювали пред'явлення позову судом не встановлено. Сторони не проживають разом більше чотирьох років, їхній шлюб носить формальний характер, а тому даний позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON], 06.06.2007 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між нею та відповідачем 20 жовтня 2003 року виконкомом Ржавинецької сільської ради, за актовим записом № 18. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивачки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем спільне життя не склалось, з тих причин, що відповідач зловживає спиртними напоями, будучи в стані алкогольного сп”яніння влаштовує скандали, матеріально сім”ю не утримує. Вважає, що їх шлюб із [PERSON] розпався та носить формальний характер, просить його розірвати. Сторонам надавався строк для примирення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що з червня 2007 року разом із відповідачем не проживають, не підтримують подружніх стосунків, за час, який надався їм для примирення, відповідач не змінився, тому просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з”явився двічі, по невідомій суду причині, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, не надав суду відомостей про причини неявки, тому згідно ст.ст.224.225 ЦПК України суд допустив заочний розгляд справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи, у відсутності відповідача. Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, які б унеможливлювали пред'явлення позову судом не встановлено. Сторони не проживають разом більше 6 місяців, їхній шлюб носить формальний характер, а тому даний позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1995 р., актовий запис N 198 віділу РАЦС Сакського міськрайонного управління юстиції АРК; від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї з'явилося відсутність взаємопорозуміння, втрата почуттів кохання та поваги один до одного, у зв'язку з чим спільне мешкання стало неможливим, мешкають по роздільності, спільного господарства не ведуть. У зв'язку з тим, що родина існує формально, спору по майну не має, примирення неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася згідно письмової заяви, проти розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову на таких підставах. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. В силу ст. 104 ч. 2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1995 р., актовий запис N 198 віділу РАЦС Сакського міськрайонного управління юстиції АРК; від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюб позивача [PERSON] і відповідачкі [PERSON] розпався остаточно, подружжя шлюбні стосунки не підтримують, втратили почуття кохання та поваги один до одного, мешкають по роздільності, спільного господарства не ведуть, спору по майну не має, примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що шлюб почав носити формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладенного, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Воробйівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він придбав спірний будинок за договором купівлі-продажу від 14.04.1993 року. Договір купівлі-продажу зареєстрований в сільській раді. В БТІ на час придбання будинку договір зареєстровано не було, оскільки цього не вимагалося законодавством. Зараз йому відмовляється в реєстрації договору купівлі-продажу, оскільки в договорі та технічному паспорті є розбіжності щодо площі будинку. Враховуючи, що вказані обставини перешкоджають позивачу в реалізації свого права власності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справу можливо розглянути в попередньому судовому засіданні, що відповідає вимогам ст. ст. 130, 174 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1993 року придбав у колгоспу «Росія» житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з договором позивач придбав будинок загальною житловою площею 20 кв. м. за 26546 крб. Договір зареєстрований Воробйовською сільською радою згідно з вимогами ЦК України ( в ред. 1963 р.) Згідно з рішенням сільської ради № 98 від 22.10.2004 р. земельна ділянка площею 0,11 га, розташована в [ADDRESS] передана позивачу у приватну власність під будівництво і обслуговування житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок його загальна площа складає 67 кв. м., житлова площа - 35,9 кв. м. Таким чином, органи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відмовляють позивачу в реєстрації договору від 14.04.1993 р. у зв'язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах на будинок, а тому позивач позбавлений здійснення права власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивач набув право власності на будинок на підставі правочину у вигляді договору купівлі - продажу від 14.04.1993 року, який відповідає вимогам ЦК України (в ред.. 1963 р.), а тому є чинним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вказані вище обставини свідчать про те, що позивач має право на задоволення позову, оскільки внаслідок розбіжностей в правовстановлюючих документах на будинок він позбавлений здійснювати право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

10 січня 2008 року позивачка звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося через те, що чоловік зловживає спиртними напоями, систематично влаштовує сварки, скандали, не дбає по сім'ю. Просить розірвати шлюб, судові витрати залишає за собою. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину. Спільне подружнє життя не склалось через відсутність в сім'ї взаємоповаги та взаєморозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями, що приводить до сварок, скандалів. Вжиті судом заходи до налагодження подружніх стосунків позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та дитини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст.111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому його необхідно прийняти і постановити рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Згідно заяви позивачки судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

10 січня 2008 року позивачка звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має дитину, яка перебуває на її утриманні. Чоловік коштів на утримання дитини не надає, хоча має можливість їх надавати. Просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі та залишити дитину на її виховання. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в частині стягнення аліментів з підстав, зазначених у позовній заяві. Від решти позовних вимог відмовилися і ця відмова прийнята судом. Відповідач позов визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON]. Відповідач коштів на його утримання не надає, хоча спроможний їх надавати, про що заявив в судовому засіданні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторони досягли між собою згоди щодо розміру аліментів по 200 грн. щомісячно, а тому суд вважає, що саме в такому розмірі необхідно стягувати аліменти. Отже, визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб і є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до ст.174 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Outcome: approved