Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду з вищевказаним позовом , в якому прохала стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на її корить 352 грн. 40 коп. у відшкодування майнової шкоди , а також 2800 грн. - відшкодування моральної шкоди та витрат по оплаті держмита - 59 грн. 50 коп. і за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн. , витрат по оплаті юридичної допомоги - 200 грн., а всього 3441 грн. 90 коп. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з вини [PERSON] і [PERSON] - сусідів по будинку , які утримують неналежним чином свого собаку по кличці « Лорд» , вона отримала тілесні ушкодження , а саме 18.08.2007 року - укус лівої ноги. В результаті цього укусу собаки вона лікувалась в Роменській ЦРЛ і витратила на придбання ліків 352 грн. 40 коп. , що і складає матеріальну шкоду. Моральна шкода полягає в тому , що вона пережила негативні емоції і переживання , яких зазнала під час безпричинного нападу собаки , страждала фізично від болю , а потім у неї виникло почуття страху , від якого не може позбутись до цього часу. А відповідачі до цього часу не вчинили жодних дій з метою відшкодування заподіяних їй збитків , продовжують випускати свою собаку « Лорда» на прогулянку без ланцюга та намордника , почувають себе впевнено , що їх дії залишаються безкарними , що в свою чергу посилює її моральну шкоду . Тому завдану моральну шкоду вона оцінила в 2800 грн. Факт заподіяння їй тілесного ушкодження підтверджується як постановою від 30.11.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи , винесеною дільничим інспектором після перевірки її заяви , так і її зверненням до Роменської ЦРЛ за лікуванням , що підтверджується записами в амбулаторній картці з призначенням лікування та відповідними квитанціями і чеками на придбання ліків. В позові[PERSON]. посилалась на вимоги статей 1187 і 1167 ЦК України, вважаючи , що відповідачі повинні відшкодувати їй завдану як моральну, так і матеріальну шкоду , як власники собаки , що створює підвищену небезпеку для особи , яка цю діяльність здійснює , та інших осіб , тобто розцінивши , що ушкодження її здоров»ю було завдано внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки . А відповідно до ст. 1167 ЦК України , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я … внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала , додатково пояснивши , що 18.08.2007 року, вона підійшла до поштової скриньки , яка розташована за ворітьми біля будинку , а в цей час з воріт будинку відповідачів [PERSON] вискочила належна їм мисливська собака породи « спанієль» на ім»я « Лорд», підбігла до неї і безпричинно укусила її за ліву ногу . Після цього вона почала кричати і кликати свого чоловіка , який прибіг і викликав «швидку допомогу». Її відвезли до лікарні , де надали медичну допомогу. До її будинку її супроводжувала знайома [PERSON] а потім йшла сусідка [PERSON]зі своїми трьома собаками , якій вона і показувала рану від укусу . Вони з чоловіком все розповіли про укус собакою сусідам [PERSON], але ті подивившись на рану , пожурились і пішли до себе . Тільки коли приїхала « швидка» , то [PERSON]. сказала, що у них собака привита і не потрібно робити 40 уколів. Вона перебувала з 20.08 по 14.09.2007 року на лікарняному у хірурга, а з 17.09 по 16.10.2007 року лікувалась у невропатолога . Згідно з актом судово - медичного обстеження, проведеного 21.08.2007 року, її були спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до легких , що потягли короткочасний розлад здоров»я . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов повністю не визнали і суду пояснили , що вони дійсно тримають більше 10 років мисливську собаку породи «Спанієль» на ім»я «Лорд» . Проживають вони в даному будинку з сім»єю[PERSON]. , які фактично є власниками ще двох квартир в цьому будинку . Між ними і сім»єю [PERSON]понад 4 роки склались неприязні стосунки через земельну ділянку та двір спільного користування. В даний час в стадії тривалого розгляду в суді є спір про землю , де вони виступають позивачами , а [PERSON] як зацікавлена особа. 18.08.2007 року їх собака «Лорд» знаходився в квартирі і не міг покусати[PERSON]. , яка із - за неприязних до них стосунків вирішила подати до суду наклепницьких позов. В той день до них в квартиру постукав чоловік[PERSON]. -[PERSON] і сказав, що жінку покусав « Лорд». Сама[PERSON]. показала рану на нозі , де була легка рана з засохлою кров»ю . Вони сказали, що « Лорд» не міг покусати, так як був в квартирі з сестрою [PERSON]. Але [PERSON]. на пропозицію пройти в квартиру і в цьому впевнитись, зайти не захотів . На вулиці в цей час вони побачили сусідку [PERSON]і біля поштового ящика дві чи три собаки. [PERSON]вони також сказали , що це не їх собака покусав[PERSON]. Коли приїхала «Швидка допомога», то вони показали свого собаку « Лорда» без нашийника і намордника . Але гуляє собака на вулиці під наглядом когось із членів сім»ї і ніколи нікого не кусав, ніхто із сусідів не скаржився. У дворі спільного користування собака гуляє самостійно, але ніколи[PERSON]. не чіпав, вона не скаржилась. Вислухавши пояснення сторін , свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON] , та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за недоведеністю. Суд встановив, що між сторонами виник спір про відшкодування шкоди , завданої ушкодженням здоров»я , яке отримала від укусу собаки належної відповідачам [PERSON] і [PERSON], позивачка[PERSON]. Але в той же час , крім показів самої позивачки про те, що саме собака « Лорд» , належна її сусідам [PERSON] , покусав її за ліву ногу 18.08.2007 року , доказів нею не було суду надано. Допитана зі сторони позивачки свідок [PERSON] - її знайома , яка в той день проводжала[PERSON]. до будинку , пояснила, що здалеку почула спочатку крик[PERSON]. , а потім побачила , як та відбивається від собаки біля поштового ящика і називає його ім»я « Лорд» . Вона ніби - то побачила як собака кусав[PERSON]. за ногу , а потім побіг через дорогу . Почула також як [PERSON]кликала свого чоловіка і [PERSON], я їй крикнула « тікай» . Тоді вона, злякавшись , що і на неї може напасти собака , повернулась і пішла до автобусної зупинки , звідки і поїхала до себе додому. До[PERSON]. вона не підходила і допомогу після укусу собаки не надавала. Зустріла[PERSON]. тільки в понеділок в поліклініці на перев»язці. Потім пізно восени [PERSON] сказала , що буде звертатись за відшкодуванням шкоди до суду. Її запросила свідком бути по даній справі нещодавно. Працівники міліції після того випадку її не допитували як свідка. Свідок [PERSON] - чоловік позивачки пояснив , що почув крик квартиранта [PERSON], що його жінку кусає собака « Лорд» біля поштового ящика . Коли він вибіг з двору , то побачив , що у дружини була закривавлена ліва нога , а собака « Лорд» побіг в сторону озера. Він пішов до [PERSON] і сказав про укус собакою, вони заперечили , запросили в квартиру , але там він собаки не побачив . Він викликав « швидку допомогу» . До них підійшла сусідка [PERSON] зі своїми собаками і вони з дружиною все їй розповіли . [PERSON]и вийшли, коли приїхала «швидка», і заспокоїли, що «собака привита, не переживайте». Раніше собака [PERSON]нікого не кусав, хоча він ходить без ошийника і намордника як у спільному дворі, так і сам відкриває ворота і бігає по вулиці без нагляду господарів. На його думку, [PERSON]и винні в тому, що «нацькували» свого собаку на його дружину , а самі в цей час перебували в квартирі. Він майже весь час, був у дворі, але не помітив як собака вибіг з двору , також не бачив як собака укусив дружину. Суд критично оцінює покази вищевказаних свідків , так як свідок [PERSON], зізналася , що близько до[PERSON]. не підходила і позивачка її попрохала бути свідком нещодавно. В постановах дільничного інспектора від 23.08.та від 30.11.2007 року ( а.с. 70, 5) , крім свідка [PERSON], яка не бачила самого моменту як [PERSON] кусала собака, а тільки пізніше бачила рану від укусу і чула все зі слів самої [PERSON]. , свідка [PERSON] не зазначена. Навпаки, виносячи після ретельних перевірок цього факту дві постанови про відмову в порушенні кримінальної справи , дільничий інспектор зазначив , що « інших свідків даної пригоди , які б підтвердили , що гр..[PERSON], вкусила собака гр.. [PERSON] , не було». А поскільки [PERSON] і на час перевірок стверджувала , що її собака знаходилась в той час вдома і не могла покусати [PERSON]. , то за відсутністю доказів і складу злочину , передбаченого ст. 122 КК України , в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Ці постанови позивачка [PERSON]. отримала , але офіційно не оскаржила , хоча і пояснила суду , що з ними не погоджувалась. Крім того , сама позивачка [PERSON], виступаючи в судових дебатах по справі, визнала , що свідок [PERSON] і [PERSON] не бачили як її кусала собака « Лорд» , вона з собакою « були самі і таке ми з ним натворили» . Покази свідка зі сторони відповідачів - [PERSON]. - рідної сестри відповідача [PERSON] яка пояснила , що в той день нібито сиділа в квартирі [PERSON] в гостях, годувала собаку « Лорда» , але коли почула претензії щодо укусу собакою [PERSON]., не виходила і не вмішувалась, суд також розцінює як неправдиві , так як пояснити , чому ж вона не вийшла і не пояснила , що собака з нею , а не на вулиці, свідок не змогла. Крім того, ні [PERSON]и , ні[PERSON]. , коли їх опитував дільничий інспектор, не пояснювали про цього свідка, а навпаки свідків , крім [PERSON], не було встановлено і названо жодною стороною конфлікту. З цього суд робить висновок, що ні свідок [PERSON] , ні свідок [PERSON] не дали суду правдивих пояснень. Отже, позивачка[PERSON]., подавши суду підтвердження свого ушкодження здоров»я у вигляді укусу лівої ноги , не довела нічим, що саме собака відповідачів [PERSON] завдала це тілесне ушкодження, а[PERSON] і [PERSON] , як власники собаки, яка на її думку, є джерелом підвищеної небезпеки, повинні відповідати і відшкодовувати їй як матеріальну шкоду за лікування , так і моральну шкоду , незалежно від наявності чи відсутності їх вини. Суд вважає, що позиція позивачки [PERSON]. з посиланням на ст. 1187 ЦК України помилкова. Там у вищезгаданій статті мова йде про діяльність, пов»язану з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід, а не домашніх чи мисливських, яка і утримується відповідачами [PERSON]. Тому неможливо вважати , що [PERSON]утримують собаку , яка відноситься до поняття « джерело підвищеної небезпеки » , а тому і повинні відповідати за завдану шкоду , якщо не доведуть , що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, як зазначено в ч.5 ст. 1187 ЦК України . Інша аргументація позивачки про те, що відповідачі утримують свого собаку , порушуючи Правила утримання собак, котів та хижих тварин, затверджені Роменською міською радою на 8-й сесії 24 скликання від 21.03.2003 року ( а.с. 83-86), також не підтверджена, поскільки до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП відповідачі не притягувались. А позивачка знову ж таки не довела суду, що в результаті порушення ними Правил утримання собаки, їй було завдано ушкодження здоров»я у вигляді укушеної рани ноги. В силу ст. 1166 ЦК України - майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо шкоди було завдано неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної особи. По даній справі не доведено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] винні у завданні тілесних ушкоджень позивачці[PERSON]. , а тому і не повинні відшкодовувати їй ні матеріальну, ні моральну шкоду, передбачену ст. 1167 ЦК України .

Outcome: dismissed