Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 14158,95грн., відшкодування моральної шкоди - 5000,00грн., мотивуючи що в результаті ДТП, що мало місце 12.11.2007р. в м.Херсоні на перехресті вул.І.Куліка та вул.Ладичука, з вини відповідача [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ 2106 [NUMBER], позивачу [PERSON] - власнику автомобіля Рено Меган [NUMBER], завдано матеріальну шкоду. Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 07.12.2007р. відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. Позивач просив відшкодувати зазначені матеріальні збитки, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судові витрати. В судовому засіданні позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що за час проведення відновлювального ремонту ним були понесені додаткові витрати, а саме: 1913,95 - обов'язкові платежі в рахунок погашення кредиту за час проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Рено Меган [NUMBER]; 120,00грн. - сума сплачених податків. Крім того просив стягнути на його користь розмір невиплаченої франшизи за договором страхування МА № 063842 від 23.11.2006р. в сумі 2525,00грн., відшкодувати судові витрати, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,000грн. Розмір моральної шкоди визначив з мотивів еквівалентності суми збитків та причинених страждань, а саме - через втрату джерела доходу позивача та його сім'ю поставлено в скрутне матеріальне становище, змушено позичати гроші для погашення кредиту, крім того душевних страждань спричинено й через значне пошкодження ще відносно нового транспортного засобу, який до того ж перебуває під заставою та через свої пошкодження втратив свою первісну оціночну вартість. Представник відповідача, за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, письмові заперечення представника відповідача, суд встановив, що в результаті ДТП, що мало місце 12.11.2007р. в м.Херсоні на перехресті вул.І.Куліка та вул. Ладичука, з вини відповідача [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ 2106 [NUMBER], що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 07.12.2007р., позивачу [PERSON] - власнику автомобіля Рено Меган [NUMBER], завдано матеріальну шкоду, розмір якої було встановлено під час проведення автотоварознавчої експертизи та відшкодовано страховою компанією, як то передбачено договором страхування МА № 063842 від 23.11.2006р. за виключенням франшизи, розмір якої за вказаним договором страхування складає 2525,00грн. Згідно договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11082546000 від 23 листопада 2006р., укладеного між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», пошкоджений автомобіль знаходиться під заставою у забезпечення виконання позивачем в повному обсязі грошових зобов'язань. Зазначений факт зобов'язує його сплачувати на рахунок банку щомісяця обов'язкові платежі, сума яких за час проведення відновлювальних робіт складає 1913,95грн., що підтверджується відповідними квитанціями № 41 від 21.11.2007р. та № 54 від 10.12.2007р. Окрім того позивач, обґрунтовуючи вимогу про відшкодування сплачених ним за час відновлювального ремонту єдиного податку за листопад 2007р. та грудень 2007р., посилався на квитанції № 08 від 19.11.2007р. та № 02 від 10.12.2007р. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.2 ст.22 ЦК України передбачає, що збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зазначене вказує на неможливість врахування сум, сплачених позивачем в рахунок погашення обов'язкових платежів, як шкоди, завданої внаслідок порушення його цивільного права, та відповідно, - вимога про відшкодування обов'язкових платежів в рахунок погашення кредиту в сумі 1913.95грн. та суми сплачених податків в розмірі 120,00грн. не знайшла свого підтвердження та не підлягає задоволенню. Згідно звіту[PERSON] до ДПІ м. Херсона його доходи, як суб'єкта малого підприємництва, за третій квартал 2007 року складали 24000,00грн., ДТП відбулась 12.11.2007р., автомобіль було знову застраховано 17.12.2007р., що свідчить про закінчення відновлювального ремонту та можливість приступити до роботи, а звідси - 9600 грн. втраченого заробітку. Згідно довідки № 21 від 06.03.2008р., посадовий оклад [PERSON] складає 600,00грн. на місяць, розмір втраченого заробітку позивача складає заробіток відповідача за 16 місяців і, як вбачається з доводів представника відповідача викладених у письмових запереченнях, саме з цих підстав розмір втраченого заробітку, призначеного до відшкодування, має бути зменшений. Однак, суд вважає, що заробітна плата відповідача не є підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача суми втраченого заробітку, оскільки, відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України зазначена вимога є збитком внаслідок порушення цивільного права позивача, а згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Скоєнням ДТП позивача поставлено в скрутне матеріальне становище, порушено його нормальний ритм життя, завдано душевних хвилювань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, чим завдано йому моральних страждань. Враховуючи вищевказане, взявши до уваги Постанову Пленуму ВС України від 31.03.95р. “Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди”, врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, суд вважає, що позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості та оцінює в 2000,00грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначена вимога підлягає частковому задоволенню в розмірі 257,50грн., оскільки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 590 від 27.04.2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» відшкодування витрат, пов'язаних з правовою допомогою, не повинно перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позовна вимога щодо відшкодування судових витрат також підлягає задоволенню, оскільки позивачем сплачено 192,00грн. судового збору та 30,00грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: partial