Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

До суду із названим позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що [INFO], у віці 77 років, померла її сестра [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала в с. Гостра Могила Ставищенського району Київської області. Спадкоємців, які б проживали разом з нею до дня смерті, немає. Згідно заповіту, посвідченого 18 липня 1989 року Гостромогильською сільською радою за реєстром № 33 ( в заповіті №32) від імені [PERSON], її спадкоємцем за заповітом був [PERSON]. Племінник позивачки [PERSON], який помер [INFO] в м. Біла Церква Київської області, за життя заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [INFO] матері [PERSON], не подав. До суду померлий про належність вказаного заповіту не звертався. 3 грудня 2007 року позивачка звернулась до Ставищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити свої спадкові права на належну сестрі земельну частку (пай) позивачка не в змозі через відсутність правовстановлювального документа. Як вбачається із довідки №355/4 від 14.03.2008 року Управління земельних ресурсів у Ставищенському районі на ім'я [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,8 га в умовних кадастрових гектарах у землях КСП „Росія” с. Гостра Могила Ставищенського району, яке належало померлій на підставі сертефіката на право на земельну частку (пай) серія КВ №0217924, виданого на підставі рішення Ставищенської РДА від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованого 29 листопада 1997 року уКнизі реєстрації сертефікатів на право на земельну частку (пай) за №168, але отримати його дублікат позивачка не може. Позивачка просить визнати, за нею, [PERSON], право на спадщину за законом, після смерті [INFO] сестри [PERSON] на земельну частку (пай) серія КВ № 0217924, виданого на підставі рішення Ставищенської РДА від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованого 29 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертефікатів на право на земельну частку (пай) за №168, вартістю 17477 гривень. В попередньому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини на які посилається в позовній заяві. Представник Ставищенської селищної ради Бойко В.О. в попередньому судовому засіданні позов визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, усну заяву про визнання вказаного позову представником Ставищенської селищної ради Бойко В.О. яка діє відповідно до довіреності і має повноваження на вчинення такої дії та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Суд вважає, що слід визнати за [PERSON], право на спадщину за законом, після смерті [INFO] сестри [PERSON] на земельну частку (пай) серія КВ № 0217924, виданого на підставі рішення Ставищенської РДА від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованого 29 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертефікатів на право на земельну частку (пай) за №168, вартістю 17477 гривень. Оскільки відповідач Ставищенська селищна рада рада до пред'явлення позову про визнання права на власність на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved