Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 26 травня 2004 року з позовом до Державного підприємства „Завод „Електроважмаш” та директора ДП „Завод „Електроважмаш” про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300000 грн. посилаючись на те, що в грудні 2002 року КЕВ м. Харкова надала йому в користування квартиру [ADDRESS]. Отримавши в червні 2003 року ключі від цієї квартири він з'ясував, що вона має велику кількість недоробок, внаслідок яких є непридатною для проживання. За його вимогою комісія КЕВ 22 липня 2003 року обстежила квартиру, встановила наявність недоліків і запропонувала з цього приводу звернутися до забудовника будинку - ДП „Завод „Електроважмаш”. Він неодноразово звертався з листами до директора ДП „Завод „Електроважмаш” з питання усунення доліків квартири, але відповіді на свої звернення не отримав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова бездіяльність директора ДП „Завод „Електроважмаш” була визнана неправомірною і його було зобов'язано надати відповідь на звернення позивача. Така відповідь була ним отримана, але в ній відповідач повідомив, що не відповідає за стан цієї квартири. Позивач вважав, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду, яка складається з того, що з вини відповідачів в нього погіршився стан здоров'я, загострилися хронічні захворювання, що потребувало стаціонарного лікування та додаткових витрат на нього, внаслідок безкінечних поїздок, пов'язаних з необхідність звернення до різних інстанцій, він був позбавлений санаторно - курортного лікування та мав фізичні страждання, для поновлення свого душевного стану він застосовував не тільки вольові зусилля, а й медикаментозне лікування. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача - ДП „Завод „Електроважмаш” позов не визнав і пояснив, що відповідно до умов договору № 73 від 21 грудня 2000 року ДП „Завод „Електроважмаш” був забудовником житлового будинку[ADDRESS] і після закінчення будівництва його 1-ї та 2-ї секцій та складання відповідного акту Державною приймальною комісією 29 грудня 2001 року, актом від 19 серпня 2002 року передав 30 квартир, в тому числі і квартиру, яку потім було надано в користування позивачу, Міністерству Оборони України в особі Благодійного фонду „Житло військовим” без будь яких зауважень до якості будівництва. Таким чином, відповідач не мав ніяких правовідносин з позивачем взагалі і вини відповідача у можливому заподіянні позивачу моральної шкоди не має. Також представник відповідача вважав, що позивачем не надано суду ніяких доказів в підтвердження того, що наявні в нього хронічні захворювання є наслідком його моральних страждань (а.с. 147, 148). Співвідповідач - директор ДП „Завод „Електроважмаш” про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з телеграмою, в котрій просив суд розглянути справу в його відсутність (а.с. 168). Ухвалою суду від 29 листопада 2007 року в якості третьої особи до участі в справі було залучено Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова (а.с. 143). Представник третьої особи про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання ним рекомендованого листа суду з судовою повісткою (а.с. 169), в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність директора ДП „Завод „Електроважмаш” та представника КЕВ м. Харкова. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про дольову участь у будівництві житла № 73 від 21 грудня 2000 року ДП „Завод „Електроважмаш” є забудовником 141-но квартирного житлового будинку, розташованого п[ADDRESS](після завершення будівництва адреса будинку була змінена на[NUMBER] і відповідно до п. 1.1 цього договору після завершення будівництва повинен був передати Дольовику - Міністерству Оборони України в особі Благодійного фонду „Житло військовим” у власність 15 квартир загальною площею 964,45 кв.м. (а.с. 20 - 22). Головним підрядником за цим договором було Дочірнє підприємство АТ „МЖК Інтернаціоналіст БМУ-1”, яке у відповідності до п.п. 3.3.1 договору повинно було побудувати і здати житловий будинок Забудовнику на умовах „під ключ” (а.с. 21). Перша та друга секції цього будинку були збудовані і прийняті державною приймальною комісією 29 грудня 2001 року (а.с. 23 - 26). У виконання умов вищевказаного договору актом передачі житла 19 серпня 2002 року ДП „Завод „Електроважмаш” передав через Харківську КЕЧ району (зараз КЕВ с. Харкова) Благодійному фонду „Житло військовим” передбачені договором квартири, в тому числі і квартиру [NUMBER] (а.с. 27). 4 грудня 2002 року Харківська КЕЧ району видала позивачу ордер[NUMBER] на право зайняття цієї квартири. Відповідно листа КЕВ м. Харкова комісією 3 листопада 2003 року було обстежено надану позивачу квартиру і встановлено наявність недоліків її будівництва. Які саме недоліки мала квартира - в цьому листі не вказано (а.с. 38). З приводу усунення недоліків у будівництві наданої позивачу в користування квартири він неодноразово звертався до ДП „Завод „Електроважмаш”, але ДП „Завод „Електроважмаш” їх усунути відмовилося і позивач був змушений усунути їх самостійно. Відповідно до положень ч. 2 ст. 355 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, недоліки виконання робіт, допущені з вини підрядника (або субпідрядника), повинні бути усунуті підрядником за свій рахунок. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України (в редакції 1963 року) договори підряду на капітальне будівництво укладаються і виконуються відповідно до правил, затверджуваних Радою Міністрів СРСР або у встановленому нею порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 35 Правил про договори підряду на капітальне будівництво, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 грудня 1986 року підрядник, що здійснює будівництво житлових будинків, зобов'язаний за власний рахунок усунути недоліки, допущені з його вини у виконаних роботах, які виявлені протягом дворічного гарантійного строку з дня приймання житлових будинків до експлуатації (незалежно від виду робіт). Згідно ч. 1 ст. 36 цих Правил наявність дефектів, виявлених протягом гарантійного строку, встановлюється двостороннім актом замовника чи експлуатаційної організації та підрядника. Таким чином слід дійти висновку, що наявність певних недоліків в будівництві наданої позивачу в користування квартири повинно було бути встановлено виключно шляхом складання двостороннього акту за участю з одного боку ДП „Завод „Електроважмаш” (забудовника) чи Харківської КЕЧ району (експлуатаційної організації), а з іншого боку - Дочірнім підприємством АТ „МЖК Інтернаціоналіст БМУ-1” (головним підрядником), але цього зроблено не було, і тому суд вважає, що ця обставина не може бути доведена ніякими іншими доказами і за відсутності такого акту вважає цю обставину позивачем суду не доведеною. Спірні правовідносини між сторонами в часі мають тривалих характер і починаючи з 1 січня 2004 року на них поширюються положення ч. 1 ст. 883 ЦК України в нині діючій редакції, відповідно до якої підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. Таким чином і у відповідності до ч. 2 ст. 355 ЦК України (в редакції 1963 року), до ч. 2 ст. 35 Правил про договори підряду на капітальне будівництво, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 грудня 1986 року, та ч. 1 ст. 883 ЦК України слід дійти висновку, що в даному випадку обов'язок усунення недоліків, допущених у виконаних роботах, повинен покладатися не на забудовника будинку - ДП „Завод „Електроважмаш”, а на підрядника, яким у відповідності до Договору про дольову участь у будівництві житла № 73 від 21 грудня 2000 року є Дочірнє підприємство АТ „МЖК Інтернаціоналіст БМУ-1”. На підставі викладеного суд доходить висновку, що ДП „Завод „Електроважмаш” правомірно відмовилося усувати недоліки в будівництві квартири, наданої в користування позивачу Харківською КЕЧ району (КЕВ м. Харкова), оскільки такий обов'язок відповідача не передбачений ні договором № 73 від 21 грудня 2000 року, ні діючим законодавством, і тому суд не вбачає будь - якої вини відповідачів у заподіянні позивачу моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з того, що судом не встановлено вини відповідачів у заподіянні позивачу моральної шкоди, суд не вбачає і підстав для задоволення заявленого позову. Відмовляючи позивачу в задоволенні заявленого позову суд виходить також з того, що позивачем не надано суду ніяких доказів в підтвердження причинного зв'язку між діями та бездіяльністю відповідачів та погіршенням стану його здоров'я. Як вбачається з матеріалів справи ще до отримання житла позивач був визнаний інвалідом 2-ї групи і страждав на ряд хронічних захворювань. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача слід стягнути витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. на користь Територіального управління ДСА України в Харківській області. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 355 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 883, 1167 ЦК України, Правилами про договори підряду на капітальне будівництво, затвердженими Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 грудня 1986 року, суд -

Outcome: approved