Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свій позов наступним: 01.09.2002 року вона уклала договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] та передала за будинок 300 доларів США. Відповідачка написала розписку про те, що отримала гроші. З 2002 року та по теперішній час позивачка мешкає у вказаному будинку та розпоряджається ним як своїм, зробила ремонт у будинку, огорожу навколо будинку. Крім наданих позивачкою грошей, в рахунок плати за будинок, вона також давала [PERSON] гроші для сплати послуг електропостачання та на технічну інвентаризацію будинку. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу спірного будинку та визнати право власності на спірний будинок за нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] у повному обсязі підтримала заявлені у позові вимоги, при цьому пояснила суду, як викладено вище. Крім того, позивачка вказувала на те, що треті особи подружжя [PERSON] під час придбання будинку знали, що у будинку мешкають [PERSON] та її сім*я, про що їх повідомляла [PERSON] та інші мешканці селища Малинівка. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. Вказувала, що спірний будинок вона здавала позивачці [PERSON] в найом. В період мешкання у спірному будинку позивачка зверталася з проханням продати будинок, на що [PERSON] не погоджувалася, так як вони не досягали згоди по ціні будинку. Коли відповідачка оформила документи на будинок вона виявила бажання його продати, але позивачка [PERSON] стала вказувати, що це вже її будинок та звільняти вона будинок не бажає, так як платежі за комунальні послуги при користуванні будинком та гроші у розмірі 100 доларів США, вона вважала платежами за договором купівлі - продажу спірного будинку. Тому відповідачка продала будинок [PERSON] та [PERSON], які сплатили за нього 25100 гривень, як вказано у договорі, що завірено нотаріально. Треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що домовилися з [PERSON] про всі істотні умови договору купівлі - продажу, посвідчили його нотаріально та здійснили його державну реєстрацію. Свідок [PERSON] пояснила суду, про те, що у 2002 році за проханням [PERSON] здійснювала разом з [PERSON] ремонт будинку, що розташований [ADDRESS]. Під час виконання нею робіт по ремонту будинку у кімнаті, що розташована поруч вона чула розмову [PERSON] та [PERSON] про написання розписки про отримання завдатку за будинок, після чого вона та [PERSON] були запрошені на передачу грошей. Потім їх попросили розписатися у розписці, як свідків того, що відбулося. Крім того, тертя особа [PERSON] заявила самостійні вимоги в рамках предмету спору та просила суд виселити [PERSON] та її сім*ю з будинку [ADDRESS] та стягнути моральну шкоду за перешкоджання у користуванні її власністю у розмірі 4000 гривень, який був прийнятий судом до розгляду. Відповідачка по зустрічному позову [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вважаючи, що право власності на будинок повинно належати [PERSON], тому виселення її із спірного будинку не можливе, а вимоги по стягненню моральної шкоди безпідставні. Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов [PERSON] до [PERSON] не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON], таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивачка [PERSON] вселилася в будинок [ADDRESS] за згодою відповідачки [PERSON] у 2002 році та почала користуватися будинком на свій розсуд, чого не заперечувала [PERSON] 01.09.2002 року відповідачка [PERSON] зобов*язалася продати спірний будинок відповідачці [PERSON], про що вказала у розписці від 02.09.2002 року та взяла завдаток за будинок. Під час користування спірним будинком [PERSON] проводила поточний ремонт будинку чим поліпшила його стан. З 2002 року по теперішній час в будинку мешкає позивачка [PERSON] Данні обставини суд визнає загальновідомими, так як їх існування не заперечує ні [PERSON] ні [PERSON] Відповідачка [PERSON] отримує документальне підтвердження свого права власності на будинок шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного будинку від 22.12.2004 року та рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.12.2006 року на другу половину будинку. Вищевказані правовстановлюючі документи [PERSON] зареєструвала у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.02.2007 року. 18 травня 2007 року відповідачка [PERSON] укладає договір купівлі - продажу спірного будинку з третіми особами по справі: [PERSON] та [PERSON]. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу [PERSON] 18.05.2007 року та зареєстрованому у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 57 та видано реєстраційне посвідчення від 25.05.2007 року. Ствердження позивачки [PERSON] про укладення договору купівлі - продажу спірного будинку не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи по суті. Виходячи з положень ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Ч. 5 ст. 656 вказує, що особливості купівлі продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Особливості договору купівлі - продажу нерухомого майна (житлового будинку) викладені у ст. 657 ЦК України - він укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемний. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовились, щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. Аналізуючи пояснення сторін та розписку, яку надала позивачка [PERSON] суд не може дійти висновку про укладення договору купівлі - продажу, так як, дана розписка не містить відомостей про згоду сторін по всім істотним умовам договору купівлі- продажу: предмет договору, ціни договору, умови розрахунків. Виходячи з пояснень позивачки [PERSON], суд доходить висновку, що сплата платежів за електроенергію, поетапна сплата за будинок, надання грошей на придбання інвентаря для будинку носить ознаки найму будинку для житла, але не розрахунку за нього по договору купівлі - продажу. Сама відповідачка [PERSON] стверджує, що на момент написання вищевказаної розписки відповідачка дозволила володіння і користування будинком та висловила намір продати будинок, але остаточних умов з купівлі - продажу спірного будинку не вказувала. Таким чином, закон вимагає від позивача надання доказів того, що була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору, що повинно бути підтверджено письмово, але обов*язок по нотаріальному засвідченню договору купівлі - продажу не виконується відповідачкою, а не намір укладення такого договору. Суд вважає недоведеними зазначені у законі обставини позивачкою, чим не виконала вимоги ч.3 ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень - домовленість сторін по всім істотним умовам договору купівлі - продажу. Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що правочин по купівлі - продажу вищевказаного будинку, не відбувся між [PERSON] та [PERSON], тому не можливо визнати право власності на будинок [ADDRESS] за позивачкою. [PERSON] уклала договір купівлі - продажу спірного будинку з [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 18 травня 2008 року. Після придбання будинку власники побажали вселитися у будинок, але там мешкала [PERSON] та її сім*я, яка відмовилася звільнити будинок, а звернулася до суду 22.05.2008 року про визнання права власності на спірний будинок. Виходячи з вищевикладеного перебування [PERSON] у будинку [ADDRESS] є безпідставними та таким, що порушує права власників будинку на користування та розпорядження будинком. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах, суд вважає за необхідне виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS], таким шляхом усунути перешкоди у користуванні вищевказаним будинком власником [PERSON] У задоволенні вимоги [PERSON] щодо виселення членів сім*ї [PERSON] відмовити, так як [PERSON] не довела суду, про те хто, ще мешкає у вищевказаному будинку та яким чином перешкоджає їй у користуванні та володінні її майном. Вимога [PERSON], щодо стягнення моральної шкоди спричиненої їй в зв*язку з не користуванням нею її майном не підлягає задоволенню. Так як наявність такої шкоди не доведена [PERSON], а саме не доведено які втрати немайнового характеру мали місце при неможливості її мешкання у придбаному будинку, не обгрунтована грошова сума в яку оцінює [PERSON] заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed