Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 05.07.2005 року їй належить на праві власності будинок [ADDRESS], в будинку проживає вона з донькою [PERSON], але зареєстрований також її колишній чоловік-відповідач по справі, шлюб між ними розірвано в червні 2006 року, відповідач з липня 2005 року в будинку не проживає, забрав свої особисті речі і перейшов проживати до своїх батьків, спірну жилу площу залишив добровільно, на даний час має іншу сім»ю, а тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилою площею спірного будинку з підстав, передбачених ст.ст.71,163 ЖК України, оскільки він не проживає в цьому будинку більше шести місяців без поважних причин. В судовому засіданні позивач [PERSON]., її представник [PERSON]. уточнили позовні вимоги і просили суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням спірного будинку з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки він не користується цим будинком більше року без поважних причин. [PERSON]. звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням до [PERSON]. мотивуючи тим, що 30.12.2004 року ним було придбано будинок по [ADDRESS]для спільного проживання з його колишньою дружиною-відповідачкою по цій справі, від шлюбу вони мають доньку [PERSON][INFO], 05.07.2005 року між ними було укладено договір дарування цього будинку на ім.»я відповідачки, він зареєстрований в цьому будинку, але відповідачка чинить перешкоди в користуванні житлом і він не має можливості проживати в спірному будинку. А тому він просив суд зобов»язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні спірним житлом, а саме- надати йому дублікати ключів від вхідних дверей або встановити замки на ці двері для спільного користування, не чинити йому перешкод в проникненні і користуванні спірним житлом, заборонити поселення в спірному будинку інших осіб без його згоди, а також позбавити права на користування спірним будинком інших осіб, якщо такі вже були поселені без його згоди. За ухвалою суду від 06.02.2008 року вказані справи були об»єднані в одне провадження і справі присвоєно номер 2-1567. В суді [PERSON]. та її представник позов [PERSON]. про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням не визнали, а [PERSON]. та його представник [PERSON]. вказаний позов підтримали, а позов [PERSON]. про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, не визнали. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, оглянувши матеріали справи, відмовний матеріал № 2426 Білоцерківського МВМ-1 за травень 2006 року, відмовний матеріал № 694 Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області за вересень-жовтень 2005 року, цивільну справу № 2-1788 за 2006 рік, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]. підлягає до задоволення, а позов [PERSON]. до задоволення не підлягає з слідуючих підстав. Так, по справі встановлено, що спірний будинок[ADDRESS]належав на праві власності [PERSON]. на підставі договору дарування, посвідченого Другою Білоцерківською міською держнотконторою 30.12.2004 року за реєстром № 1-6332 та зареєстрованого Білоцерківським МБТІ 31.03.2005 року, а згідно договору дарування від 05.07.2005 року цей будинок [PERSON]. подарував [PERSON]., що вбачається з копії договору дарування будинку, посвідченого Першою Білоцерківською міською держнотконторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2096 /а.с.4, т.1/. Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ право власності на вказаний вище будинок зареєстровано 26.08.2005 року за [PERSON]. /а.с.5,т.1/. З матеріалів справи № 2-1788 за 2006 рік вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2005 року, від якого мають доньку [PERSON][INFO], згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.04.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.01.2007 року, після розірвання шлюбу [PERSON]. змінила своє прізвище на [PERSON]. Судом також встановлено, що реєстрацію розірвання шлюбу між сторонами по справі в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було проведено 13.06.2006 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.7 т.1/. Це свідоцтво недійсним не визнано і реєстрація розірвання шлюбу між сторонами не скасована. Крім того, з матеріалів вказаної цивільної справи № 2-1788 також слідує, що оскарживши рішення суду по цій справі до суду апеляційної інстанції 09.10.2006 року, [PERSON]. в той же час 14.10.2006 року уклав шлюб з [PERSON]., що підтверджується копією актового запису про шлюб за № 1579 від 14.10.2006 року. Всі ці обставини не заперечувалися сторонами по справі в судовому засіданні. Судом встановлено, що в спірному будинку зареєстровані [PERSON]. з 22.09.2005 року по 18.01.2008 року; [PERSON]. з 06.04.2005 року по 15.09.2007 року; їхня донька [PERSON]з 22.09.2005 року по даний час; [PERSON]. з 02.04.2005 року по даний час; [PERSON]. з 21.06.2007 року по даний час та [PERSON] [INFO]з 18.01.2008 року по даний час, що стверджується наданими на запит суду довідками Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області від 29.02.2008 року та від 14.03.2008 року /а.с.209-212, т.1/. Судом також встановлено, що [PERSON]. в спірному будинку не проживає з липня 2005 року, а проживає він постійно з цього часу і по даний час по [ADDRESS]в будинку, який належить на праві власності його матері. Це стверджується поясненнями сторін, показами свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., які в суді показали, що дійсно [PERSON]з липня 2005 року перейшов проживати до матері по [ADDRESS] Сторони по справі, свідок [PERSON].-мати [PERSON]в суді підтвердили, що дійсно з липня 2005 року [PERSON]. та [PERSON]. разом не проживали, сімейних відносин не підтримували. З пояснень [PERSON]. в суді встановлено, що її бувший чоловік [PERSON]. з липня 2005 року жодних витрат по утриманню спірного будинку і за комунальні послуги не несе, чого він і сам в суді не оспорював. Крім того, в травні 2006 року [PERSON]. забрав зі спірного будинку свої особисті речі та майно своєї матері, яке вона надала в користування сторонам по справі після їхнього одруження /м»який куточок, килим, телефон, посуд, меблеву стінку/, що підтверджується поясненнями сторін, показами свідків [PERSON]., [PERSON]., копією розписки [PERSON]. від 21.05.2006 року /а.с.6, т.2/. Отже, з врахуванням наведеного суд вважає безспірним той факт, що [PERSON]. в спірному будинку дійсно з липня 2005 року не проживає, жодної участі в його утриманні не приймає, забрав всі свої особисті речі, майно матері з цього будинку і проживає за іншою адресою- [ADDRESS]в будинку матері разом з своєю новою дружиною. Позивач [PERSON]. просить суд визнати відповідача [PERSON]. таким, що втратив право на користування спірним будинком в зв»язку з тим, що він не проживає в ньому більше року без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом і вбачається з наданих суду доказів, [PERSON]. з часу реєстрації права власності на спірний будинок на його ім.»я на підставі договору дарування від 30.12.2004 року набув право на володіння, користування і розпорядження цим будинком, оскільки відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Подарувавши цей будинок 05.07.2005 року своїй дружині, [PERSON]. тим самим позбавив себе права власності на це нерухоме майно, а отже втратив права володіння, користування і розпорядження цим майном, оскільки відповідно до законодавства перехід права власності на житловий будинок чи квартиру до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членами сім»ї попереднього власника, яке у них існувало, а не самого власника. Але на той час [PERSON]. і [PERSON]. були подружжям і проживали однією сім»єю, а тому суд вважає, що [PERSON]. зберіг за собою право на користування спірним будинком як член сім»ї власника житлового будинку. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім»ї власника житлового приміщення віднесено дружину /чоловіка/ власника житла, їхніх дітей, батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство /ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК України/. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. В ст.405 ЦК України, на яку посилається позивач [PERSON]. як на правову підставу свого позову, закріплене сервітутне правовідношення, яке виникає в силу закону згідно з ч.1 ст.402 цього Кодексу в інтересах певної особи-члена сім»ї власника житла. Отже, суд вважає, що оскільки [PERSON]. після відчуження спірного будинку на підставі договору дарування на користь [PERSON]. зберіг за собою право на користування ним як член сім»ї власника житла, то у разі відсутності його без поважних причин понад строки, встановлені ч.2 ст.405 ЦК України, він втрачає своє сервітутне право на житло. При цьому суд також приходить до висновку, що припинення подружніх відносин із власником житла не може бути безумовною підставою для припинення сервітутного права на житло для бувшого члена сім»ї власника житла. Проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON]. дійсно більше року не проживав у спірному будинку і не користувався ним без поважних причин. Так, в обґрунтування своїх вимог по позову про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням [PERSON]. як позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON]. здійснила реєстрацію права власності на спірний будинок на своє ім.»я 26.08.2006 року з метою вчинення йому перешкод щодо користування будинком. Але [PERSON].такими діями тільки виконала вимоги діючого законодавства щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, до того ж на підставі договору дарування, добровільно укладеного [PERSON]. Крім цього, право власності на вказаний будинок було також зареєстровано і за [PERSON]. як за попереднім власником будинку. А тому безпідставними суд вважає твердження [PERSON]. і його представника з приводу того, що такими діями [PERSON]. мала намір створити перешкоди для [PERSON]. щодо користування будинком. Недоведеними суд вважає також посилання [PERSON]. на те, що відповідачкою були змінені замки на вхідних дверях до будинку, оскільки жодних безспірних доказів з цього приводу суду не було надано. Судом встановлено, що деякий час в цьому будинку ніхто взагалі не проживав, оскільки сама [PERSON]. перед пологами знаходилася в лікарні, потім після народження дитини проживала у своєї матері в с.Насташка Рокитнянського району. В цей період ключі від будинку знаходилися у сусідки [PERSON]., яку [PERSON]. попросила доглянути за будинком, оскільки [PERSON]. на той час перейшов проживати до матері. Ці обставини підтвердила в суді [PERSON]., свідок [PERSON]., яка також пояснила, що [PERSON]жодного разу до неї по питанню передачі йому ключів від будинку не звертався і жодного разу в той період, коли ключі були у неї, він до будинку не приходив, будинком не цікавився. Свідок [PERSON]., яка проживає поруч з домоволодінням по[ADDRESS]в суді показала, що тривалий час вона біля цього будинку [PERSON] не бачила жодного разу. Покази цих свідків приймаються судом до уваги, оскільки не суперечать поясненням [PERSON]., іншим доказам по справі. Не приймаються судом до уваги і посилання [PERSON]. з приводу того, що підтвердженням наміру відповідачки на здійснення йому перешкод щодо користування спірним будинком є те, що вона приховувала від нього документи про сплату витрат на утримання будинку і комунальні послуги, чим позбавила його можливості понести такі витрати. Так, суд вважає, що маючи бажання нести ці витрати [PERSON]. не був позбавлений можливості звернутися до підприємств та організацій міста, які надають відповідні послуги, за отриманням необхідної йому інформації і він мав всі можливості провести оплату коштів у будь-якому відділенні банку. Крім того, намір створити перешкоди і створення реальних перешкод-це різні речі, і ненадання документів на оплату певних послуг не свідчить про те, що цим [PERSON]. чинилися перешкоди щодо користування спірним будинком. До того ж жодних доказів з приводу того, що він хотів оплатити комунальні послуги, а [PERSON]. відмовилася надати йому відповідні документи, він суду не надав. Не можуть також прийматися судом до уваги в підтвердження позовних вимог посилання [PERSON]. і його представника на те, що відповідачка [PERSON]. разом зі своїми близькими родичами 21.05.2006 року вдалася до фізичних перешкод йому у користуванні житлом. Як вбачається з відмовного матеріалу № 2426 за 2006 рік, дійсно 21.05.2006 року близько 17 год. між сторонами по справі мала місце сварка при спробі [PERSON]. забрати своє особисте майно, яка вказано в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.05.2006 року. А як вказано вище в рішенні, дійсно 21.05 2006 року [PERSON]. забрав свої особисті речі та майно, належне його матері, зі спірного будинку. Отже, вказаний конфлікт між сторонами мав місце не з підстав користування [PERSON]. спірним будинком, він не вселявся в цей будинок , а навпаки, приїхав для того, щоб забрати свої речі і речі його матері. Не є підтвердженням того, що [PERSON]. був позбавлений можливості користуватися спірним будинком і відмовний матеріал № 694 за 2005 рік. Так, з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.10.2005 року слідує, що 02.09.2005 року близько 21 год. [PERSON]. разом зі своєю матір»ю та її співмешканцем [PERSON] . приїхали в с Насташка до помешкання матері [PERSON]., де остання на той час перебувала з дитиною, з метою вирішити спірне питання щодо розподілу спільного будинку. Отже, з оглянутих судом відмовних матеріалів не вбачається, що [PERSON]. звертався до [PERSON]. з питання вселення в спірний будинок та користування ним, і що вона йому в цьому перешкоджала. Таким чином, на думку суду, досліджені докази свідчать про те, що [PERSON]. добровільно залишив спірний будинок, забрав свої особисті речі, жодної участі в оплаті за будинок не приймав, з жодними скаргами на неправомірні дії [PERSON]. щодо перешкод в користуванні спірним будинком до правоохоронних органів та до суду не звертався, цим будинком не цікавився, а з зустрічним позовом звернувся до суду тільки під час розгляду судом заяви [PERSON]. про визнання його таким, що втратив право на користування спірним будинком, після того, як більше року вже не проживав в цьому будинку. Судом також враховуються ті обставини, що спірний будинок [PERSON]. подарував [PERSON]. добровільно, без жодного примусу, що підтвердив в суді свідок [PERSON].-агент з нерухомості, який допомагав сторонам в пошуках цього будинку та при оформленні угод по відчуженню будинку, і договір дарування будинку не визнаний недійсним. Необґрунтованими суд вважає і посилання [PERSON]. та його представника на те, що реєстрація відповідачкою у спірному будинку сторонніх осіб без його згоди свідчить про перешкоди для нього у користуванні цим будинком. Як зазначено вище в рішенні, в спірному будинку дійсно зареєстрований [PERSON].-батько відповідачки, але він зареєстрований тоді, коли власником будинку був позивач [PERSON]., і без його згоди така реєстрація дійсно не могла бути проведена. Щодо реєстрації в цьому будинку [PERSON]. та малолітньої [PERSON], то вона проведена після того, коли права власності на будинок набула [PERSON]. А відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок/частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і проживання членів сім»ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, для реєстрації в спірному будинку [PERSON]. та малолітньої [PERSON] згода [PERSON]. не потрібна відповідно до діючого законодавства. Крім того, зазначені особи зареєстровані в будинку вже після того, як [PERSON]. не проживав тут , а тому їхня реєстрація ніяк не могла створити йому перешкоди у користуванні будинком. Не доведено в суді [PERSON]. і того, що факт реєстрації батька відповідачки в цьому будинку створив якісь перешкоди для [PERSON]., як він сам вказав в суді, він безперешкодно користувався будинком до липня 2005 року, коли залишив цей будинок, а батько [PERSON]. зареєстрований тут в квітні 2005 року. Необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги [PERSON]. щодо заборони [PERSON]. поселяти в спірному будинку інших осіб без його згоди і про позбавлення права на користування спірним будинком інших осіб, якщо такі були поселені. Як вказано вище, [PERSON]. як власник будинку має право розпоряджатися ним на власний розсуд без згоди [PERSON]. , а згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, з врахуванням всього наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON]. дійсно більше року з липня 2005 року без поважних причин не користувався спірним будинком, право на користування яким зберігалося за ним як за членом сім»ї власника житла, а тому суд вважає за можливе визнати його таким, що втратив право на користування цим будинком. Той факт, що [PERSON]. був знятий з реєстрації в спірному будинку на підставі рішення суду, не свідчить про вирішення даного спору, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, рішення суду, яке стало підставою для зняття його з реєстрації, не набрало на той час законної сили, а пізніше було скасовано судом апеляційної інстанції. Щодо позову [PERSON]. про усунення перешкод в користуванні спірним будинком, то суд вважає його недоведеним, оскільки ні наданими суду письмовими доказами, ні показами свідків, які були допитані за клопотанням [PERSON]. не підтверджується той факт, що [PERSON]. чинила йому якісь реальні перешкоди щодо користування спірним будинком, якими саме діями і в чому ці перешкоди полягають, а тому суд і відмовляє в задоволенні цього позову. На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» сторони звільнені від сплати держмита /судового збору/ на користь держави. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved