Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивачка - [PERSON], 1929 р. народження, звернулася до суду з позовом, після уточнення позовних вимог просить визнати частково недійсним заповіт, складений 18 листопада 1994 р. її чоловіком [PERSON], на майно, набуте у шлюби з нею, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме - на &frac12; частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]визнати за нею право власності на &frac12; частину (48/96) вказаного будинку. Також просить визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині - 8/96 частин вказаного житлового будинку, після смерті чоловіка - [PERSON], померлого[INFO] р. Також просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 10/96 частин вказаного будинку, яка б належала її сину - [PERSON]у, померлому [INFO]р., після смерті його батька - її чоловіка. Просить також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 5/96 частин вказаного будинку, яка б належала її сину [PERSON], померлому [INFO] р. після смерті батька - її чоловіка, за заповітом. В цілому просить визнати за нею право власності на 71/96 частин жилого будинку з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя - її з чоловіком. Від шлюбу вони мали двох синів. Старший син - [PERSON] помер [INFO]р.[INFO] р. помер її чоловік. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживає у будинку. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька подав ї її другий син - [PERSON]. [INFO] р. він помер. Після його смерті вона - позивачка, подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Крім неї, спадкоємцями першої черги після смерті сина є дружина померлого і його двоє неповнолітніх дітей. Відповідачка пред'явила заповіт померлого[PERSON]., яким він без її згоди заповідав їх спільно нажите майно - будинок з надвірними будівлями - синам у рівних частках, чим порушив її право власності. Вона, як непрацездатна, має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Відповідачі[PERSON] та[PERSON] позов визнали в повному обсязі. Представник відповідачів[PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. 3 особи : 2-га Харківська державна нотаріальна контора і орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Харкові ради - про слухання справи повідомлені належним чином, просили справу розглядати у їх відсутності. Суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутності представників 3-х осіб. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне: позивачка (до шлюбу - [INFO]) 16 квітня 1951 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла прізвище чоловіка, що підтверджено свідоцтвом про укладання шлюбу[NUMBER], виданим Василенківською селищною радою Шевченківського району Харківської області. За час шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO]р. народження, і [PERSON], [INFO] р. народження. [INFO] р. у [PERSON] і [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Палацом новонароджених «Жовтневий» м. Харкова. З свідоцтва про розірвання шлюбу[NUMBER], виданого Ленінським відділом РАГС м. Харкова, вбачається, що шлюб між[PERSON] і [PERSON]розірвано 24 грудня 1997 р. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], від шлюбу народився син-- [PERSON], 1973 р. народження З свідоцтва про розірвання шлюбу[NUMBER], виданого Дзержинським відділом РАГС м. Харкова, вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 13 травня 1998 р. З свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану вбачається, що [PERSON] помер [INFO]р. З свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4, вбачається, що[PERSON]помер[INFO] [PERSON] помер [INFO] р. За час перебування у шлюбі позивачка з чоловіком - [PERSON] - побудували житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих 26 жовтня 1971 р. жилий будинок з будівлями по[ADDRESS] зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 26 листопада 1971 р. за [PERSON] на праві особистої власності. За заповітом, посвідченим 18 листопада 1994 р. державним нотаріусом 2-ї Харківської державної нотаріальної контори,[PERSON]житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]заповідав у рівних частках своїм синам -[PERSON]у і [PERSON]. З будинкової книги вбачається, що у зазначеному будинку з 16 листопада 1960 р були постійно зареєстровані [PERSON], 1926 р. народження, і [PERSON], 1929 р. народження, яка зареєстрована по теперішній час. У цьому будинку були також зареєстровані ї їх діти-[PERSON] і [PERSON] З довідки голови квартального комітету від 31 жовтня 2007 р., а також паспорту[PERSON] вбачається, що вона з 16 листопада 1960 р. зареєстрована у спірному будинку, мешкає одна. З листа № 304/п-25 від 23 січня 2008 р. 2-ї Харківської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], померлого[INFO] р., надійшла заява 14 травня 2004 р. про прийняття спадщини від[PERSON], що мешкає по[ADDRESS], та [PERSON], який мешкає в с. Слатіне, Дергачівського району Харківської області. 25 травня 2004 р. надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON], який мешкає у[ADDRESS]. Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового справа. Визнання права є одним їз способів захисту цивільних прав. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, є нікчемним. Згідно зі ст. 22 КпШС України (в ред. 1969 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Як зазначено у ст. 28 цього Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Всупереч вимогам ст. 1236 ЦК України заповідач -[PERSON].- охопив заповітом не лише своє право власності, а і право власності своєї дружини, оскільки житловий будинок з будівлями придбаний подружжям за час шлюбу і є сумісною власністю подружжя. За таких обставин позовні вимоги позивачки про визнання частково недійсним заповіту і визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - право власності на належну йому 1/2 частину зазначеного житлового будинку з будівлями. Відповідно до ст. 1241 ЦК України позивачка, як непрацездатна вдова спадкодавця -[PERSON]., спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом 6 місяців. Малолітня, неповнолітня особа визнаються такими, що прийняли спадщину., якщо вона не відмовилася від спадщини у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у 6-місячний строк з часу відкриття спадщини. Згідно з заповітом, залишеним[PERSON]. на двох синів, належну йому 1/2 частку успадкував син -[PERSON], який своєчасно подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Враховуючи, що другий син спадкодавця - [PERSON] помер [INFO]р., тобто до відкриття спадщини після смерті батька, відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України за правом представлення належну [PERSON] за заповітом частку успадковував онук спадкодавця[PERSON].- син померлого [PERSON] - [PERSON], і позивачка, як мати [PERSON]- спадкоємець першої черги. При цьому обов'язкова частка позивачки складає 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями, оскільки визначається у розмірі 1/2 частини від частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом - 1/2 частина житлового будинку: 3 (кількість спадкоємців з урахуванням позивачки і двох спадкоємців за заповітом) :2= 1/12 частка. Таким чином, частка[PERSON] і[PERSON] становить : (1/2 частина -1/12):2= 5/24. Після смерті [PERSON] його син -[PERSON] і мати - позивачка успадкували у рівних частках належну йому частку спадщини після смерті[PERSON]. - 5/24, тому кожному з них належить за правом спадкування 5/24:2=5/48 частини. Таким чином, після смерті[PERSON] відкрилася спадщина - 5/24 частин житлового будинку з будівлями. Враховуючи відсутність заповіту, спадкоємцями після його смерті є спадкоємці першої черги - дружина -[PERSON], двоє дітей -[PERSON] і неповнолітня [PERSON], а також мати - позивачка. Таким чином, частка[PERSON] ділиться порівну між зазначеними спадкоємцями, на кожного припадає по 5/96 частин: 5/24:4=5/96. Таким чином, за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями - частку у спільній власності подружжя, що відповідає 48/96 частині,на 1/12 частину - обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], що відповідає 8/96 частині; після смерті [PERSON] - 5/48 частин, що відповідає 10/96 частині; після смерті[PERSON]- 5/96 частин. Всього за позивачкою слід визнати право власності на 71,96 частин житлового будинку з надвірними будівлями: 48/96+8/96+10/96+5/96=71/96 частин. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення відповідача є необґрунтованими, спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Доказів на спростування доводів позивачки відповідач суду не надав. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved