Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-28 00:00:00

10 січня 2008 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації. Просила зняти його з реєстраційного обліку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що згідно договору довічного утримання від 05 березня 2002 року їй належить на праві власності 4/18 частини жилого будинку [ADDRESS] з належними до нього будівлями та земельною ділянкою. З відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 04 січня 1992 року, від якого у них народився син, [PERSON], [INFO]. 03 грудня 1996 року вона зареєструвала чоловіка за вищевказаною адресою. У вересні 2005 року їх шлюб остаточно розпався, після чого відповідач забрав особисті речі та покинув будинок. 03 липня 2007 року їх шлюб було розірвано юридично. Таким чином відповідач не проживає у спірному будинку з вересня 2005 року, не приймає участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг, його особистих речей в будинку немає, добровільно знятись з реєстрації відмовляється. Тому порушуються її права як власника, оскільки вона позбавлена права розпоряджатись своїм майном, вимушена нести додаткові витрати, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував проти зняття його з реєстрації за адресою: будинок [ADDRESS]. Представник третьої особи - відділу реєстрації та громадянства фізичних осіб Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не мають. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 4/18 частини будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 05 березня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Одерій Г.В., зареєстрованого у реєстрі № 1-399, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 18849 від 30 квітня 2002 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 липня 2007 року, актовий запис № 247. За даними домової книги, [PERSON] був зареєстрований у будинку [ADDRESS] 03 грудня 1996 року. Відповідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Як роз'яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року “Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України”, у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Позивачка у позовній заяві та у судовому засіданні вказувала на те, що відповідач добровільно залишив спірний будинок, і без поважних на те причин, не проживає в ньому понад два роки. Факт не проживання відповідача в будинку [ADDRESS] з вересня 2005 року підтверджується актом, складеним 18 грудня 2007 року КСН «Азовець». За таких підстав, відповідач [PERSON], залишаючись зареєстрованим у жилому приміщенні та не користуючись цим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, втратив право користування жилим приміщенням. За змістом ст. 7 Закону України “Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні” однієї з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку [ADDRESS] понад два роки, він підлягає зняттю з реєстрації за цією адресою. На підставі ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року “Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України”, з наступними змінами та доповненнями, ст. 7 Закону України “Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні”,

Outcome: approved