Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до редакції газети “[INFO]”, [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. про визнання опублікованих відомостей недостовірними та стягнення завданої моральної шкоди . Свій позов мотивувала тим, що протягом 2005 року редакція газети “[INFO]” у трьох статтях опублікувала відомості, які є недостовірними, такими, що ганьблять честь, гідність , ділову репутацію позивачки. Так, у [NUMBER]від 18.03.2005 року в статті “Два обличчя редакційної боярині” більш як 1500 (тираж газети 500 екземплярів, а пересічна сім'я складається з 3-ї осіб) читачі дізнались про наступне: у неї два обличчя; на посаду редактора газети вона призначена завдяки зв'язкам серед чиновницької братії; позивачка непрофесійна як журналіст та редактор; в результаті інтриганства через деякий час в редакції не залишилось нікого з достойних журналістів, прийшли люди з вулиці ; газета стала нецікавою, тираж тримається тільки завдяки відносної дешевизни та неможливості доставки в сільську місцевість іншої цікавої преси ; можливість бомбувати людей. Зазначена недостовірна інформація спростовується тим, що вона не вважає себе “бояринею” , поважає працівників колективу та інших громадян, які у значній кількості звертаються до редакції зі своїми проблемами та скаргами і вона, в міру можливості, надає їм допомогу. Вона є щирою і відкритою громадянам і вважає приниженням та образою посиланням на те, що “має два обличчя”. На посаду редактора призначена за результатами конкурсу, тираж газети становить більше 4000 примірників, отримувала різні грамоти, як відзнаку позитивної роботи. Ознайомившись з текстом, вона була вражена, відчувала пригніченість та безпорадність, чим завдана їй була моральна шкода. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 1700 гривень. Крім цього, у статті [PERSON]. “Одним словом - заїда”, розміщеній у[NUMBER]від 20.05.2005 року вжито наступні недостовірні відомості: забороняє вільно користуватись загальним телефоном, редакційним диктофоном і цифровим фотоапаратом; редакція вийшла на нову орбіту ескалації конфлікту, на кшталт полювання на відьом з присмачками нецензурщини, погрозами, дулями. Ознайомившись з текстом цієї статті, вона зрозуміла, що редакція та її засновник цілеспрямовано виконують поставлене перед собою завдання : дискредитацію її як журналіста та керівника колективу, серед населення району та інших осіб, що мають відношення до видавництва, преси. Вона змушена була пояснювати знайомим про невідповідність викладених фактів. Цією статтею їй також було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 1000 гривень. В цьому ж номері газеті розміщено статтю [PERSON]. та [PERSON]., в якій також розміщена недостовірна інформація, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію. Вищевказані публікації стали причиною того, що люди, які до цього з повагою ставились до неї, змінили своє відношення. У багатьох читачів “[INFO]”, які не знайомі з нею особисто, склалася думка, що вона такою є насправді. Це принесло певний негатив і на колектив редакції, який вона очолює. Працівники редакції почувають себе принижено, змушені виправдовуватися. Всі ці переживання негативно відобразилися на її здоров'ї, вона змушена була звертатись до лікаря, бо не могла повною мірою віддаватись виконанню службових обов'язків, що негативно позначилось на виробничому процесі. На жаль редакція газети “[INFO]” відмовилась опубліковувати спростування вищевказаних недостовірних відомостей, яке було надіслано засновнику за рішенням трудового колективу, тому вона вирішила звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивачка прохає суд визнати недостовірними та такими, що ганьблять її честь, гідність і ділову репутацію відомості, опубліковані в статті “Два обличчя редакційної боярині”, розміщеній в [NUMBER]від 18.03.2005 року газети “[INFO]” та зобов'язати редакцію, засновника у місячний термін з дня вступу рішення в законну силу опублікувати в цій чи іншій газеті таким же тиражем поданий текст спростування та вибачення. Стягнути з редакції газети та її засновника [PERSON]. у солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 1700 гривень на користь редакції районної газети “Пирятинські вісті”. Визнати недостовірними, такими, що ганьблять її честь, гідність і ділову репутацію відомості, розміщені в[NUMBER]від 20.05.2005 року газети “[INFO]” статті “Одним словом - заїда” та зобов'язати автора [PERSON]., редакцію газети та засновника газети [PERSON]. у місячний термін з дня вступу рішення в законну силу опублікувати в “[INFO]” чи іншій тиражем не менше 500 екземплярів поданий текст спростування та вибачення. Стягнути з [PERSON]., редакції газети та засновника газети [PERSON]. в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Визнати недостовірними, такими, що ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію відомості, розміщені в[NUMBER]від 20.05.2005 року газети “[INFO]” в статті “Створений під керівництвом ...” та зобов'язати авторів [PERSON]., [PERSON]., редакцію газети, засновника [PERSON]. у місячний термін з дня вступу рішення в законну силу опублікувати в газеті “[INFO]” чи іншій, тиражем не менше 500 екземплярів, поданий текст спростування та вибачення. Стягнути з [PERSON]., [PERSON]., редакції газети “[INFO]” та [PERSON]. моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Під час перебування даної цивільної справи в проваджені Пирятинського районного суду, позивачка [PERSON]. відмовилась в частині позовних вимог до [PERSON]. та [PERSON]. про визнання опублікованих відомостей недостовірними та стягнення завданої моральної шкоди. 07.08.2006 року ухвалою Пирятинського районного суду відмова позивачки [PERSON]. в частині позовних вимог до [PERSON]. та [PERSON]. судом прийнято, провадження в цій частині закрито. (том 2 а.с.46) Під час судового розгляду позивачка [PERSON]. свої позовні вимоги уточнила ( Т.2 а.с.248), прохала суд визнати недостовірними та такими, що ганьблять її ділову репутацію відомості, а саме: “у неї два обличчя; на посаду редактора газети [PERSON]. призначена завдяки зв'язкам серед чиновницької братії; [PERSON]. непрофесійна як редактор; в результаті інтриганства через деякий час в редакції не залишилось нікого з достойних журналістів, прийшли люди з вулиці ; газета стала нецікавою, тираж тримається тільки завдяки відносної дешевизни та неможливості доставки в сільську місцевість іншої цікавої преси ; можливість бомбувати людей”, опубліковані в статті “Два обличчя редакційної боярині”, розміщеній в [NUMBER]від 18.03.2005 року газети “[INFO]”. Зобов'язати редакцію, засновника у місячний термін з дня вступу рішення в законну силу опублікувати в цій чи іншій газеті таким же тиражем поданий текст спростування та вибачення. Стягнути на її користь з редакції газети та її засновника [PERSON]. у солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 1700 гривень . Визнати недостовірними та такими, що ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію відомості, а саме: “забороняє вільно користуватись загальним телефоном, редакційним диктофоном і цифровим фотоапаратом; редакція вийшла на нову орбіту ескалації конфлікту, на кшталт полювання на відьом з присмачками нецензурщини, погрозами, дулями”, розміщені в[NUMBER]від 20.05.2005 року газети “[INFO]” в статті “Одним словом-заїда”. Зобов'язати автора [PERSON]., редакцію газети та засновника газети [PERSON]. у місячний термін з дня вступу рішення в законну силу опублікувати в “[INFO]” чи іншій газеті тиражем не менше 500 екземплярів поданий текст спростування та вибачення. Стягнути з [PERSON]., редакції газети та засновника газети [PERSON]. на її користь в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. 14.11.2007 року Лубенським міськрайонним судом по даній цивільній справі було винесено заочне рішення. 03.01.2008 року за заявою [PERSON]. про перегляд заочного рішення ухвалою суду заочне рішення від 14.11.2007 року скасовано, справу призначено до розгляду. Відповідачка [PERSON]. позов [PERSON]. не визнала, своє не визнання позову нічим конкретно не мотивувала. В судове засідання, призначене на 25.01.2008 року відповідачі: головний редактор газети “[INFO]” [PERSON]., представник відповідачів [PERSON]. не з'явились без поважних причин, про час, місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення. Відповідач [PERSON]. двічі відмовився отримувати судову повістку, про що свідчить відповідне поштове повідомлення. Крім цього, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином його представник [PERSON]., який був допущений в якості його представника за усним клопотанням [PERSON]. (Т.2 а.с.104). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що відповідач [PERSON]. повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідно до ст.169 ЦПК України, маються підстави провести розгляд справи у відсутність відповідачів, які не з'явились у судове засідання. Суд заслухавши сторони, свідків : [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У відповідності до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації. Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі та гідності. Згідно ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутись до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватись також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Також у відповідності до ст.276 ЦК України, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Крім цього, згідно п.п.1,3,4,7 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації... Вважається, що негативна інформація, поширена про цю особу, є недостовірною... Спростуваня недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію... Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Судом встановлено, що 18 березня 2005 року в газеті “[INFO] “ [NUMBER]тиражем в 500 екземплярів із статті “Два обличчя редакційної боярині” читачі дізнались про наступне: у [PERSON]. два обличчя; на посаду редактора газети вона призначена завдяки зв'язкам серед чиновницької братії; позивачка непрофесійна як редактор; в результаті інтриганства через деякий час в редакції не залишилось нікого з достойних журналістів, прийшли люди з вулиці ; газета стала нецікавою, тираж тримається тільки завдяки відносної дешевизни та неможливості доставки в сільські місцевість іншої цікавої преси ; можливість бомбувати людей. 07.03.2006 року [PERSON]. звертається з листом до засновника “[INFO]” [PERSON]. про опублікуванні у найближчому номері газети текст спростування, який був прийнятий на зборах трудового колективу газети “Пирятинські вісті” (Т.1 а.с.9-10). В свою чергу, редактор газети “[INFO]” [PERSON]. на вищевказаний лист позивачки, знову відреагував статтею негативного характеру “До зустрічі у суді?”, яка була надрукована у №2 від 17.03.2007 року газети “[INFO]” (Т.1 а.с.64). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 “Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій”, відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності . На позивача покладається обов”язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред'явлений позов. Проте позивач має право подати докази невідповідності дійсності таких відомостей. Відповідач - головний редактор газети “[INFO]” [PERSON]. недобросовісно користувався своїми правами та обов'язками в судовому засіданні і не довів суду, що поширені відомості в статті “Два обличчя редакційної боярині” - відповідають дійсності. Навпаки, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON]. на посаду редактора газети “Пирятинські вісті” призначена за результатами конкурсу (відповідно до архівного витягу із протоколу №4 засідання конкурсної комісії Пирятинської райдержадміністрації (Т.1 а.с.19) Всі члени колективу мають вищі освіти, [PERSON]. має дві вищі освіти : одну педагогічну - учителя російської мови та літератури, другу - за спеціальністю “Журналістика”, закінчила у 2003 році Полтавський обласний університет журналістики з відзнакою (Т.1 а.с.20-21). Тираж газети “Пирятинські вісті” з кожним роком зростає (Т.2 а.с.190). Протягом 2001-2005 років [PERSON]., як редактор газети отримувала різні подяки та грамоти, як відзнаку позитивної роботи (Т.1 а.с.31, 33-38) , також колектив газети “Пирятинські вісті” у 2003 році отримував почесну грамоту, був переможцем творчого конкурсу на краще висвітлення питань соціальної сфери (Т.1 а.с.32) . Якщо працівники газети “Пирятинські вісті” і звільнялись з роботи в редакції, то причині звільнення були - вихід на пенсію та невелика заробітна плата в редакції. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що поширені відомості в статті “Два обличчя редакційної боярині”, а саме : “на посаду редактора газети [PERSON]. призначена завдяки зв'язкам серед чиновницької братії; [PERSON]. непрофесійна як редактор; в результаті інтриганства через деякий час в редакції не залишилось нікого з достойних журналістів, прийшли люди з вулиці; газета стала не цікавою, тираж тримається тільки завдяки відносної дешевизни та неможливості доставки в сільську місцевість іншої цікавої преси “, є такими, що не відповідають дійсності, які порочать ділову репутацію позивачки з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Суд не може розцінювати поширення відомостей в статті “Два обличчя редакційної боярині”, а саме : “у неї два обличчя; можливість бомбувати людей”, як такими що порочать ділову репутацію позивачки, оскільки сенс цих слів взагалі є не зрозумілим. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 “Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій”, суд вважає за необхідне зобов'язати редакцію газети “[INFO]” і її засновника [PERSON]. у місячний термін з дня вступу рішення суду в законну силу опублікувати в газеті “[INFO]” таким же тиражем текст спростування та вибачення. Крім цього, суд вважає, що неправомірними діями газети “[INFO]” позивачці [PERSON]. спричинено моральну шкоду, що виразилось в приниженні її ділової репутації, нервовому переживанні, які негативно відобразились на стані здоров'я позивачки, в результаті чого вона змушена була звернутися до лікаря-невропатолога та терапевта, знаходилась на амбулаторному лікуванні (Т.1 а.с.26). Оскільки редакція не вказала автора статті, суд вважає, що саме редакція газети повинна відшкодовувати позивачці моральну шкоду на підставі ст.1167 ЦК України. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 1700 гривень . Судом також встановлено, що 20 травня 2005 року в газеті “[INFO] “ № 10 тиражем в 500 екземплярів із статті “Одним словом - заїда” читачі дізнались про наступні недостовірні відомості : “ [PERSON]. забороняє вільно користуватися загальним телефоном, редакційним диктофоном і цифровим апаратом” ; “редакція вийшла на нову орбіту ескалації конфлікту, на кшталт полювання на відьом з присмачками нецензурщини, погрозами, дулями”. Відповідачка [PERSON]. в судовому засіданні, відповідно до ст.60 ЦПК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 “Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій” не надала суду докази і судом не здобуто таких доказів, що поширені відомості в статті “Одним словом - заїда” - відповідають дійсності. Навпаки, в судовому засіданні достовірно встановлено і це підтверджено показами колег позивачки : [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., що позивачка [PERSON]. завжди всім працівникам газети дозволяє вільно користуватися загальним телефоном, редакційним диктофоном і цифровим апаратом, в редакції ніколи ніхто ні з працівників редакції, ні головний редактор [PERSON]. нецензурно не висловлюються, не погрожує, тим більше не показує непристойні речі . В редакцію в значній кількості звертаються люди зі своїми проблемами, скаргами, і редактор газети [PERSON]., в міру можливості, надає їм допомогу. Суд вважає, що поширені відомості у вищезазначеній статті , а саме : “забороняє вільно користуватися загальним телефоном, редакційним диктофоном і цифровим апаратом” ; “редакція вийшла на нову орбіту ескалації конфлікту, на кшталт полювання на відьом з присмачками нецензурщини, погрозами, дулями”, є такими, що не відповідають дійсності, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачки з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Суд також вважає за необхідне зобов'язати редакцію газети “[INFO]”, автора статті [PERSON]., засновника газети [PERSON]. у місячний термін з дня вступу рішення суду в законну силу опублікувати в газеті “[INFO]” таким же тиражем текст спростування та вибачення. Крім цього, суд вважає, що неправомірними діями газети “[INFO]”, автором статті [PERSON]. позивачці [PERSON]. спричинено моральну шкоду, що виразилось в приниженні її ділової репутації, нервовому переживанні, які негативно відобразились на стані здоров'я позивачки, в результаті чого вона змушена була звернутися до лікаря-невропатолога та терапевта, знаходилась на амбулаторному лікуванні (Т.1 а.с.26). Суд вважає, що саме редакція газети та автор статті [PERSON]. повинні солідарно відшкодовувати позивачці моральну шкоду. Враховуючи принцип розумності та справедливості та ту обставину, що [PERSON]. є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії (Т.2 а.с.274), суд оцінює завдану моральну шкоду Позивачці в розмірі 700 гривень . Позивачем по справі понесені судові витрати , пов'язані зі сплатою судового збору, які повинні бути стягнуті, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з редакції газети "[INFO]" пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь Позивачки в розмірі 102 гривні. Відповідачку [PERSON]. слід звільнити від відшкодування судового збору, оскільки, як вже раніше судом зазначалось, вона є особою , яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і відповідно до чинного законодавства звільнена від сплати судового збору. Крім цього, з відповідачів : редакції газети "[INFO]" та [PERSON]. слід стягнути солідарно на користь [PERSON]. витрати на ІТЗ розгляду справу в розмірі 15 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень (Т.2 а.с.104), які повинні бути стягнуті з редакції газети “[INFO]” на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial