overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

17 березня 2008 року [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на грошові вклади, посилаючись на таке : [INFO]померла її мати [PERSON]. За життя спадкодавиця зробила заповідальне розпорядження на грошовий вклад в ТВБВ № 2856/024 філії - Первомайське відділення ВАТ “Державний Ощадний банк України” на особливому рахунку № [NUMBER]. Спадщину прийняла фактично, бо на час відкриття спадщини мала на руках ощадну книжку матері та проживала разом зі спадкодавицею. Коли позивачка звернулася до установи банку за отриманням заощаджень, їй було відмовлено через відсутність підтверджень прав спадкоємиці. Тому позивачка була змушена звернутися з цим позовом. У судове засідання представник відповідача не прибув, проте від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з викладеного у позовній заяві, з пояснень позивачки, а також з матеріалів справи встановлено, що [INFO]померла мати позивачки - [PERSON]. За життя спадкодавиця зробила заповідальне розпорядження на грошовий вклад в ТВБВ № 2856/024 філії - Первомайське відділення ВАТ “Державний Ощадний банк України” на особливому рахунку № [NUMBER] із залишком вкладу 1792 грн. 55 коп., що вбачається з копії ощадної книжки (а.с.8) та листа ВАТ «Ощадбанку» (а.с.12). На цей вклад спадкодавиця зробила заповідальне розпорядження на ім'я позивачки. Спадщину позивачка прийняли фактично, бо на час відкриття спадщини мала на руках ощадну книжку матері та проживала разом зі спадкодавицею. Інших спадкоємців, які відповідно до ст.. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, тому, позивачка є єдиною спадкоємицею після померлої. Тому, суд вважає позовні вимоги законними, обгрунтованними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2008 року, ухваленого у справі за позовом [PERSON]до Первомайського державного підприємства «Хімпром» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнуто з відповідача на користь позивачки заробітну плату в розмірі 2148 грн. 44 коп., позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишені без розгляду. У заяві [PERSON] ставиться питання про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки суд у своєму рішенні від 21 грудня 2007 року не вирішив питання про судові витрати, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу в сумі 100 гривень, які остання сплатила при подачі позову до суду адвокатові і квитанція є у матеріалах справи. Проте в резолютивній частині рішення питання про стягнення вказаних витрат не вирішено. Просить задовольнити свою заяву. У судовому засіданні [PERSON] підтримала доводи заяви. Суд, заслухавши показання позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи встановлено, що витрати на правову допомогу сплачені адвокату згідно квитанції (а.с.8). Про стягнення на користь позивачки вказаних витрат у сумі 100 гривень йдеться мова і у позовній заяві, і у протоколі судового засідання, і в описовій частині рішення, проте в резолютивній частині рішення суд помилково не вказав про стягнення цих витрат. У відповідності до статті 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є видом судових витрат і ці витрати повинні бути розподілені відповідно до статті 88 ЦПК України, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

Сторони знаходяться в шлюбі з 01 вересня 1989 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Позивачка у судовому засіданні пояснила, що вона звернулася до суду з проханням розірвати їх з відповідачем шлюб з тих підстав, що вони мають різні погляди на життя в наслідок чого в сім'ї виникали сварки та скандали. Вони постійно сваряться, що негативно впливає на їх дітей, в сім'ї немає взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинили в грудні 2007 року. Вона має намір створити нову сім'ю. Вважає, що їх шлюб з відповідачем є формальним і подальше його збереження неможливе. Прохає суд задовольнити позов, розглянувши справу в попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, прохав суд розірвати шлюб. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на тій підставі, що сторони мешкають окремо та обоє прохають суд розірвати їх шлюб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

[PERSON]. просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON],[INFO]у розмірі 1\4 частини доходів відповідача щомісяця, посилаючись на те, що він є батьком дитини, та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку в розмірі 1\4 частини доходу [PERSON]., тому що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і має незначний дохід у сумі 130 гривен на місяць. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON]. в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Із копії свідоцтва про народження сина позивачки - [PERSON] видно, що відповідач є його батьком. Стаття 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина має право на отримання утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того працює вона чи ні, а також від її матеріального положення, за умови, що чоловік може таку допомогу надати. Суд вважає, що відповідач має змогу надати таку матеріальну допомогу позивачці, так як він має постійне місце роботи та нікому більше не сплачує аліменти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

17 березня 2008 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначає, що 16 вересня 1995 року в Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 17. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO] року народження. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сімейне життя не склалося. Весною 2002 року відповідач лишив сім'ю перейшовши проживати до другої жінки. З тих пір проживають окремо. Сімейних стосунків не підтримують. Перспектив на поновлення сім'ї немає. З цього приводу втратили всяку надію на поліпшення становища. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати, на примирення не погоджується. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 16 вересня 1995 року в Тишківській сільській раді Добровеличківського району, Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб актовий запис № 17. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] року народження. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі між сторонами почали виникати сварки на побутовому грунті , все це переростало у конфлікти і сторони спільне проживання припинили весною 2002 року. Їхній шлюб носить чисто формальний характер. Враховуючи те, що сторони в даний час подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх в подальшому намірів не мають, відносини між ними фактично припинились, суд приходить до висновку про те, що сім'ю Білан зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

30.11.2007 року заявники звернулися до суду із заявою, в якій просили встановити факт належності їх померлій матері - [PERSON], яка померла [INFO]року правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом П»ятої миколаївської державної нотаріальної контори Бойко Л.Л.,та зареєстрованого в ММБТІ 20.01.1990року за №14189. В обґрунтування заяви, заявники вказали, що [INFO] року в м. Миколаєві померла їх мати - [PERSON], якій належав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS]. У встановлений законом строк заявники звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але 5-а державна нотаріальна контора відмовила заявникам в видачі свідоцтва на спадщину, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі, договорі купівлі-продажу, посвідченого П»ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 20.01.1990року,за №1-162, розташування житлового будинку вказано [ADDRESS], а у заповіті посвідченого П»ятою Миколаївською держнотконторою від 26.03.91р. за №1-784 вказано - [ADDRESS], та рекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні заявники заяву підтримали, на вищевказаних підставах, просили суд її задовольнити. Зацікавлені особи - 5-а Миколаївська державна нотаріальна контора, виконком Миколаївської міської ради в судове засідання не направили своїх представників, подали заяву із проханням слухати справу у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши пояснення заявників, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки по справі знайшов підтвердження той факт, що померлій [INFO]року [PERSON], належав договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом П»ятої миколаївської державної нотаріальної контори Бойко Л.Л.,та зареєстрованого в ММБТІ 20.01.1990року за №14189,що підтверджується письмовими доказами по справі, а також показами свідків - [PERSON],[PERSON], допитаних в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результатах розгляду справи немає, їх показання об»єктивно підтверджуються і не суперечать зібраним по справі письмовим доказам. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу якщо законом не визначено іншого порядку його встановлення іншим зібраним по справі доказам. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

В березні 2008 року позивачка звернулася в суд до відповідачів з позовом про визнання угоди дійсною посилаючись на те, що 30 вересня 1997 року вона з відповідачами уклали договір купівлі-продажу №889 квартири [ADDRESS], який був посвідчений на Миколаївській Універсально товарно-сировинній біржі та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 9356 від 03.10.1997 року і ця угода виконана сторонами повністю. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідачі в суд також не з'явилися, однак в справі є заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позов визнають. Третя особа - Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа в суд не з'явилася, але направила заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд без дослідження доказів по справі вважає позов таким, що підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.47 ч.2, 227 Цивільного кодексу УССР (в редакції 1963 року), які діяли на момент виникнення правовідносин та ст.ст.220,657 Цивільного Кодексу України (в ред.2004 р.), так як коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду визнати її дійсною і договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а спірна угода була посвідчена на товарній біржі. Тому відповідно до ч. 2 ст.47 Цивільного кодексу УССР (в редакції 1963 р.) у суду є законні підстави для задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

що Олександрійське комунальне підприємство “Теплокомуненерго” звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 849 грн. 82 коп. Вимоги мотивують тим, що відповідачі проживають у [ADDRESS] і отримують послуги з теплопостачання. За надані послуги не розраховуються, в зв”язку з чим, станом на 01.02.2008 року утворилась заборгованість у сумі 849 грн. 82 коп., яку вони і просять стягнути. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі позов визнали частково, просять стягнути борг в межах строку позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідачі отримують послуги з теплопостачання, між ними і позивачем склалися правовідносини з приводу надання цих послуг, про що свідчить відкритий особовий рахунок. Сума боргу підтверджується відповідним рахунком і в межах строку позовної давності станом на 01.02.2008 року складає 849 грн. 82 коп. - 221 грн. 78 коп. = 628 грн. 04 коп. Відповідно до пп. 12.1 розділу 12 “Правил користування тепловою енергією”, затверджених спільним наказом Міненерго України та Держбуду України від 28.10.1999 року №307/262 та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 “Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищеозначених послуг” розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Квартира знаходиться в користуванні відповідачів за договором найму житлового приміщення, тому вони у відповідності до ст. 64, 67 ЖК України зобов”язані сплачувати комунальні послуги, згідно з встановленими тарифами, солідарно. Підлягають стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн., по 25 грн. 50 коп. з кожного та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн., по 15 грн. з кожного. На підставі п. 23 “Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року №1497, ст.ст. 64, 67 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

що Олександрійське комунальне підприємство “Теплокомуненерго” звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 843 грн. 08 коп. Вимоги мотивують тим, що відповідачка проживає у квартирі [ADDRESS] і отримує послуги з теплопостачання. За надані послуги не розраховується, в зв”язку з чим, станом на 01.02.2008 року утворилась заборгованість у сумі 843 грн. 08 коп., яку вони і просять стягнути. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з”явилася, про час слухання справи повідомлена. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, виходячи з наявних у справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідачка отримує послуги з теплопостачання, між нею і позивачем склалися правовідносини з приводу надання цих послуг, про що свідчить відкритий особовий рахунок. Сума боргу підтверджується відповідним рахунком і станом на 01.02.2008 року складає 843 грн. 08 коп. Відповідно до пп. 12.1 розділу 12 “Правил користування тепловою енергією”, затверджених спільним наказом Міненерго України та Держбуду України від 28.10.1999 року №307/262 та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 “Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищеозначених послуг” розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Квартира знаходиться в користуванні відповідачки за договором найму житлового приміщення, тому вона у відповідності до ст.ст. 67, 68 ЖК України зобов”язана сплачувати комунальні послуги згідно з встановленими тарифами, своєчасно. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. На підставі п. 23 “Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року №1497, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

В березні 2008 року позивач звернувся в суд до відповідача із позовною заявою про стягнення боргу за спожитий природний газ у розмірі 434 грн. 57коп., посилаючись на те що, відповідач проживає в[ADDRESS] і починаючи з 01 грудня 2006 року не сплачує в повному обсязі послуги за спожитий природний газ, надані їй позивачем і в наслідок чого з урахуванням строків позовної давності та часткової сплати, станом на 01.02. 2007 року має заборгованість в розмірі 434 грн. 57 коп. В добровільному порядку відповідачка не сплачує заборгованість, що утворилася, незважаючи на неодноразові попередження про сплату боргу, тому вони вимушені звернутися у суд. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки. Відповідачка в суді позов визнала частково, згодна сплатити 30грн. витрат на ІТЗ на користь позивача, так як борг у розмірі 434,57грн. вона погасила. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі знаходить позов підлягаючим задоволенню частково у зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON]заборгованість за спожитий природний газ була сплачена в повному обсязі в розмірі 434,57грн. та відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, які позивач сплатив при подачі позову до суду. В зв'язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 17.01.2006р. №42\5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову , суд стягує з відповідача державне мито в розмірі 51грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

У березні 2008 року[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2000 році між нею та відповідачем було укладено договір про купівлю-продаж нерухомого майна, яке складається з житлового будинку [NUMBER]та господарських будівель, розташованого по [ADDRESS]. Дана угода згідно ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” була зареєстрована Універсальною товарною біржею «Нерухомість-Н» - договір № 37 від 12.04.2000 р. На підтвердження угоди було проведено розрахунок за придбаний будинок. Здійснену угоду купівлю-продажу нерухомого майна вважає чинною, так як сторони виконали всі дії, передбачені нею, але вказана угода нотаріально не посвідчена з вини відповідача, який відмовляється реєструвати вказану угоду нотаріально. Посилаючись на ці обставини, позивач в позовній заяві просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним права власності на нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін між сторонами укладено угоду про купівлю-продаж нерухомого майна, що складається з житлового будинку [NUMBER]та господарських будівель, розташованого по [ADDRESS]. Позивач виконав усі необхідні та суттєві умови угоди. З технічної документації на нерухоме майно вбачається, що спірне нерухоме майно на момент продажу належало[PERSON]. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності зі ст. 638 ЦК України правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Поскільки судом встановлено, що позивач повністю виконав договір, заплативши відповідачу передбачені кошти, а той передав у власність позивача майно, останній слід визнати чинним, поскільки згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлені вільним волевиявленням дієздатних сторін. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved