Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

13 вересня 2007 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, з участю третіх осіб: КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання права власності у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вона разом зі своєю сестрою [PERSON] в 1996 році разом приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності, з зазначенням про належність квартири їм обом на праві спільної сумісної власності. [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено, оскільки частка померлої не була виділена із спільного сумісного майна. Вона зазначає, що спадщину після смерті померлої сестри фактично прийняла, оскільки постійно проживала разом з [PERSON] по день її смерті. Позивач просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на &frac12; частину квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України. Представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи КП ДМБТІ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи є лист з клопотанням розглядати цивільну справу без його представника (а.с. 69). Представник третьої особи Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться пояснення третьої особи щодо погодження із вимогами позивача та з проханням розглядати справу без їхнього представника (а.с. 50). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Власники квартири набули право власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1996 року (а.с.9) [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Самарським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 09 березня 2007 року, актовий запис № 273 (а.с. 15). Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса їй було відмовлено через те, що на день смерті [PERSON] її частина у спільній власності не була визначена (а.с. 18). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець, а саме позивач. Інших спадкоємців немає. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було встановлено судом, позивач постійно мешкав разом з [PERSON], про що свідчать пояснення позивача та довідка КВЖРЕП Самарського району м. Дніпропетровська від 1[INFO] року (а.с. 58). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позивач прийняв спадщину, у розумінні ст. 1268 ЦК України. У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно також підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла це майно після смерті сестри та є спадкоємцем другої черги. В силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не встановлено спільну сумісну власність сторін та померлої на спірну квартиру, а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з власників являлися рівними (по &frac14;). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved