Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

В вересні 2007 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], в якому просили виділити їм в користування кімнату розміром 16,1 кв.м в [ADDRESS]. Відповідачу просили виділити в користування кімнату 11,6 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату та туалет просили залишити в загальному користуванні. Також просили зобов”язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні [ADDRESS] Свої вимоги позивачі мотивували тим, що названа квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 16,1 м.кв. та 11,6 м.кв. і на підставі договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їх батька позивачці [PERSON]належить 9/36, а [PERSON] - 11/36 вказаної квартири, що разом складає 20/36 частини. Решта вказаної квартири - 16/36 належить відповідачу. В квартирі зареєстровані відповідач його дружина та матір позивачів [PERSON]. Так як відповідач чинить перешкоди в користуванні квартирою, фактично займає всю квартиру позивачі вільно не можуть користуватись своєю власністю. Рішенням Новозаводського районного суду від 17 січня 2008 року позов задоволено. Встановлено порядок користування [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON]та [PERSON]кімнату 16,1 кв.м, а [PERSON] кімнату розміром 11,6 кв.м., коридор, ванну кімнату та туалет залишено в загальному користуванні. Забов”язано [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди в користуванні [ADDRESS] В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, а саме суд безпідставно застосував вимоги ч.3 ст.358 та 364 ЦК України, оскільки ці норми передбачають виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності лише за наявності можливості такого виділення у натурі. Суд також дійшов висновку про можливість поділу квартири відповідно до часток у праві спільної часткової власності і встановив порядок користування спірною квартирою, яким суттєво порушуються житлові права його і членів його сім”ї. Суд встановлюючи порядок користування виходив із часток сторін у праві спільної часткової власності, хоча його частка складає 4/9 частини, що є еквівалентом 12,31 кв.м., а виділена судом кімната 11,6 кв.м. суттєво порушує його права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що спірна [ADDRESS]належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, що підтверджується копією договору дарування частини квартири (а.с.8), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 14, 15), відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] належить 5/9 частини спірної квартири, а [PERSON] - 4/9 частини спірної квартири. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] і [PERSON]., суд дійшов висновку, що з врахуванням частки кожної сторони у спільній частковій власності, а також те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні спільним майном, вирішив виділити позивачам в користування кімнату 16,1 кв.м., а відповідачу 11,6 кв.м., зобов'язавши останнього не чинити позивачам перешкоди в користуванні квартирою. Проте, з таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погодитись не може виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою і кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи розмір загальної площі [ADDRESS]становить 46,8 кв.м., а житлової - 27,7 кв.м. і яка складається з двох ізольованих кімнат площею 16,1 кв.м. та 11,6 кв.м.. Відповідно до часток у праві спільної часткової власності позивачам належить 5/9 частини квартири, що становить 15,40 кв.м., а відповідачу 4/9 частини, що становить 12,32 кв.м. За таких обставин висновок суду першої інстанції про виділення позивачам кімнати 16,1 кв.м., не ґрунтується на матеріалах справи і є хибним, оскільки частка позивачів в спірній квартирі є меншою ніж розмір виділеної їм у користування кімнати. Виділення [PERSON] у користування кімнати розміром 11,6 кв.м., не відповідає розміру його частки у праві спільної часткової власності, а тому висновок суду в цій частині є неправильним. Як вбачається з матеріалів справи будь-якої домовленості з приводу зменшення або збільшення часток на користь однієї із сторін у праві спільної часткової власності між сторонами досягнуто не було, що підтвердили і самі сторони. Під час розгляду справи позивачами не надано доказів чинення відповідачем перешкод у користуванні спірною квартирою. Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до постановлення незаконного рішення, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed