Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Слабинське», у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3051 грн. 59 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що з 17 березня 2003 року по 01 червня 2007 року він обіймав посаду директора ТОВ « Слабинське». В день звільнення з роботи відповідачем не було проведено розрахунок при звільненні. Заборгованість по заробітній платі станом на 01 червня 2007 року становить 3051 грн. 59 коп. Заподіяна позивачу моральна шкода полягає в тому, що він був позбавлений можливості отримати належні йому кошти, втратив нормальні життєві зв'язки, змушений був позичати гроші у знайомих. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Адвокат [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 333 грн. 30 коп. Вважав, що затримка розрахунку при звільненні з позивачем сталась з вини відповідача, оскільки погашення заборгованості йому пропонували проводити частинами. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували, що дійсно на момент звільнення позивача з роботи і по даний час наявна заборгованість по заробітній платі, проте зазначили, що позивач працював генеральним директором підприємтсва і результати господарської діяльності підприємства залежали від його керівництва. Що стосується виплати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, то вважали, що вини товариства в цьому не має, оскільки у зв'язку зі складним положенням в товаристві позивачу пропонували погашати заборгованість частинами. Не визнали також і моральну шкоду. Суд, вислухавши пояснення позивача, адвоката позивача та представників відповідача, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ « Слабинське» з 17 березня 2003 року по 01 червня 2007 року - працював виконавчим директором ТОВ « Слабинське».( а.с. 5,6) Із довідки, наданої суду відповідачем вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивача станом на 01 червня 2007 року становить 3051 грн. 59 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Із зазначеною сумою обидві сторони погодились у судовому засіданні, і тому вона підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що затримка розрахунку при звільненні з позивачем сталась з вини відповідача, оскільки при звільненні з позивачем не було проведено кінцевого розрахунку, а відповідчем не було надано належних доказів на підтвердження відсутності своєї вини в затримці розрахунку при звільненні. Сама по собі відсутність коштів у відповідача не виключає його вини у затримці розрахунку при звільненні. Тому, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягає стягненню з відповідача за весь час затримки розрахунку з 01 червня 2007 року по день постановлення рішення суду, оскільки на цей час заборгованість не погашена, тобто 224 календарних дні. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню суд виходив з наступного. Відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов”язана відповідна виплата. Відповідно до зазначеної постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати - компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, а також виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника - допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Тому суд вважає, що в даному випадка середня заробітна плата повинна обраховуватись із заробітної плати позивача за квітень - травень 2007 року, за виключенням названих вище виплат, тобто за квітень - 507 грн. 50 коп, за травень - 587 грн. 06 коп, а всього 1094 грн. 56 грн., шляхом ділення на суму календарних днів за ці місяці 61 день та множення на 224 дні затримки розрахунку при звільненні, що складає 4 019 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у разі порушення законодавства про оплату праці - без обмеження будь-яким строком. Відповідно до постанови ПВСУ № 13 від 24.12.1999 року „ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. На час розгляду справи в суді розрахунок з позивачем не проведено, тому суд вважає, що строк звернення до суду позивачем дотримано. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих з”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналізуючи викладене в сукупності суд приходить до висновку, що не своєчасною виплатою заробітної плати позивачу була заподіяна моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд виходить з глибини душевних страждань позивача, ступеня втрати нормальних життєвих зв»язків та відшуканням ним додаткових зусиль для організації свого життя, їх тривалості, і вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 100 грн. Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, яка відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що заявлена ним сума підлягає зменшенню до 150 грн., при цьому суд виходить зі складності розглянутої справи, обсягу та характеру наданої правової допомоги адвокатом, а також тривалості витраченого ним часу. Судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial