Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

У вересні 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «Іва-Агро» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 3 червня 2004 року та стягнення моральної шкоди. Позивач посилався на те, що в порушення умов договору розмір орендної плати не переглядався з моменту укладення договору, відповідач сплачував меншу орендну плату, ніж передбачено умовами договору. Моральна шкода заподіяна позивачу порушенням істотних умов договору, що призвело до моральних страждань, сварок в сім»ї. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що орендна плата відповідачем сплачувалась після вирахування податку, що не передбачено умовами договору. Зернові культури надавалися відповідачем неякісні, оранку у 2007 році вона здійснила самостійно за власний рахунок, не дочекавшись трактора відповідача. Разом з цим зазначила, що відповідач ніколи не відмовляв їй у здійсненні оранки городу. Представники позивача підтримали вимоги позивача. Представники відповідача позов не визнали, пояснили, що умови договору оренди земельної частки щодо сплати орендної плати виконуються, позивач не звертався з пропозицією змінити умови договору і збільшити плату, також з заявою про розірвання договору. На даний час орендована земля засіяна відповідачем . Податок з орендної плати утримувався з доходів позивача відповідно до вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі державного акту 111 - МК 004247, виданого 4 липня 2002 р. , належить право власності на земельну частку(пай) розміром 6.19 гектарів. За договором оренди земельної частки(паю), укладеного між сторонами 3 червня 2004 року строком на 5 років відповідач зобов»язаний сплачувати позивачу орендну плату щорічно у натуральній формі: 1400 кг зернових, 100 кг соняшнику, 10 кг цукру; у відробітковій формі : здійснювати оранку городу, завезення грубих кормів, ритуальні послуги. Цей договір підписаний сторонами та зареєстрований у Миколаївській регіональній філії Державного земельного кадастру. За 2004 р. позивач отримав 520 кг пшениці, , 100 кг соняшника, 8.7 кг цукру, пшениці іншої 158 кг та йому були надані відробіткові послуги. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 91 грн.26 к., що складає 13 відсотків від орендної плати. За 2005 р. позивач отримав 1000 кг пшениці, 218 кг ячменю, 87 кг соняшника, 8.7 кг цукру та йому були надані відробіткові послуги. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 90 грн.42 к. , що складає 13 відсотків орендної плати. За 2006 р. позивач отримав 609 кг пшениці, 609 кг іншої пшениці, 218 кг ячменю, 60 кг соняшника, 8.7 кг цукру та йому були надані відробіткові послуги. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 90 грн.07 к., що складає 13 відсотків від орендної плати. За 2007 р. позивач отримав 595 кг пшениці, 595 кг іншої пшениці, 85 кг соняшника та йому були надані відробіткові послуги. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 105 грн. 54 к. , що складає 15 відсотків від орендної плати. Доводи позивача про те, що за рахунок орендної плати позивача не підлягає утриманню відповідачем прибутковий податок, оскільки умовами договору оренди передбачена сплата його за рахунок відповідача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не відповідають положенням діючого законодавства. Відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» отримуваний позивачем дохід від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення підлягає оподаткуванню. Згідно підпункту 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 , підпункту 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону на орендаря покладено обов»язок нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок, виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, за рахунок орендодавця, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 цього Закону. Крім того, доводи позивача про розірвання договору оренди у зв»язку з тим, що тривалий час не було здійснено державну реєстрацію договору, а також про відсутність в договорі істотних умов не може бути підставою для розірвання договору, оскільки дані підставі прямо передбачені Законом України «Про оренду землі». Не проведення оранки землі позивача відповідачем у 2007 році суд не вважає порушенням ним умов договору, оскільки , як пояснив сам позивач, вона сама вирішила, не дочекавшись трактора відповідача, запросити іншу особу для проведення оранки, тобто саме порушила умови договору. Тому, враховуючи обставини справи, а також те, що земля засіяна відповідачем, позивач укладав договір на оренду землі з відповідачем декілька раз, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved