Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що[ADDRESS] вона мешкає із своєю донькою [PERSON] 1994 року народження. Квартира була власністю її, їх доньки та колишнього чоловіка [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 квітня 1999 року. 04 листопада 2004 року вони з відповідачем подарували своє частки у власності їх доньки [PERSON] і, зараз вона є власником спірної квартири. Донька неповнолітня і проживає з нею. Усі витрати по комунальним послугам несе вона, відповідач допомоги не вказує. [PERSON] після того як подарував свою частину квартири доньки, в квартирі не проживає, витрати по утриманню власності не несе, з донькою не спілкується. Вона вимушена звертатися до суду з позовною заявою, так як вважає, що [PERSON] втратив право користуватися спірною квартирою, так як він розпорядився своєю власністю і тривалий час в ній не проживає. Позивач у судовому засіданні підтвердив свої вимоги та пояснив, що починаючи з моменту оформлення квартири на доньку, відповідач [PERSON] разом з сім'єю у спірній квартирі ніколи не проживав. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, то на нього нараховуються виплати за комунальні послуги і вона вимушена нести додаткові витрати на сплату комунальних платежів, так як власник квартири неповнолітня. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про слухання справи в його відсутність та про визнання позову у повному обсязі. Третя особа - відділ по справах громадянства і імміграції та реєстрації фізичних осіб Фрунзенського РВ ГУ МВС України в Харківській області про день і час слухання справи був сповіщений належним чином. Вислухавши позивача, та перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира, яка розташована [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], [PERSON] та їх доньки [PERSON] згідно свідоцтву про право власності на житло від 09.04.1999 року, яке видано центром приватизації державного житлового фонду. 21.11.2003 року шлюб між сторонами був розірваний. Угодою від 14.10.2004 року,яка посвідчена приватним нотаріусом, сторони уточнили ідеальні частки у власності і кожному із співвласників стало належить по1/3 частини квартири. Квартира однокімнатна, загальною площею 32,8 кв. м. 4 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно цього договору [PERSON] та [PERSON] подарували свої частини спірної квартири [PERSON]і єдиним власником спірної квартири є неповнолітня донька. Згідно рішенню Фрунзенського райсуду м. Харкова [PERSON] [INFO] залишилась на вихованні матері і зараз проживає разом з нею у спірній квартирі. Згідно зі ст. 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення у випадках та в межах термінів, встановлених у ч.1, п.1,5 ч.3 ст.71 цього кодексу. Ця стаття відноситься і до квартир, які належать на правах власності Відповідно до ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або члена родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його родини були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадку суперечки - судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач фактично після розпорядження своєю власністю у спірній квартирі не проживав, а також у договорі дарування не обговорювалося право [PERSON] на проживання у квартирі. Факт не проживання відповідача підтверджується актом, який був складаний 04.07.2006 р. та затверджений начальником КЖЄП -204. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову. Згідно зі ст. 174 ЦПК України - відповідач має право визнати позов і у разі визнання позову, суд при наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Суд вважає, що в даному випадку, є законі підстави для задоволення позову, так як в судовому засіданні найшли підтвердження - позовні вимоги, так як [PERSON] не проживає у спірній квартирі тривалий час, його реєстрація перешкоджає власнику розпоряджатися своєю власністю. Реєстрація [PERSON] створює негативні наслідки майнового характеру, так як його колишня дружина вимушена сплачувати витрати за комунальні послуги не тільки за власника і за себе, але й за відповідача. Статтею 72 ЖК України зазначається, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням через відсутність цієї особи понад встановлені терміни, здійснюється у судовому порядку. Отже, звернення позивача до суду за захистом своїх законних прав є зрозумілим і закономірним, а вимоги - цілком обґрунтованими. У зв'язку з вказаними обставинами суд вважає, що позивачем був доказаний факт не проживання відповідача тривалий час за місцем його реєстрації, тому суд вважає за необхідність позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved