Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 2110.75 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, стягнути 1000 грн., у відшкодування моральної шкоди та 100 грн., понесених витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, зазначивши при цьому, що відповідач відмовляє в виплаті заробітної платі посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю із зазначених в заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про, що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем і 09.08.2006 року розрахувався. При звільненні керівник підприємства не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка на час розгляду справи у суді становить 2110.75 грн., яка до даного часу не погашена, що стверджується довідкою відповідача . На момент звільнення остаточний розрахунок з позивачем не проведений по вині відповідача . Так відповідно до ст.116 КЗпП України з якої слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Час затримки розрахунку позивача з 09.08.2006 року по 30.01.2008 року, складає 376 робочих дні. Таким чином 1311.87 грн., заробітна плата за два останні місяці роботи (376 робочих дні затримки розрахунку = 29,15 грн., середньоденна заробітна плата), 29,15 х 376 = 10960.40 грн., сума заборгованості заробітної плати за час затримки розрахунку. Дані правовідносини врегульовані ст.117 КЗпП України в якій зазначено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В даному випадку суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання заробітної плати, а також всіх належних йому сум за виконану ним роботу, за захистом якого він звернувся до суду і яке повинно бути поновлене в судовому порядку . Крім того суд прийшов до висновку, що внаслідок бездіяльності відповідача, що потягло за собою заборгованість по заробітній платі, позивачу заподіяно також моральної шкоди. Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок невиплати заборгованої заробітної плати, його вік, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і господарських стосунках, які вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що йому спричинена моральна /немайнова/ шкода, яка підлягає стягненню з відповідача у розміри 300 грн., який є розумним та справедливим.

Outcome: partial