Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 26 липня 2002 року він уклав з [PERSON] договір міни земельної ділянки на 8000 кг зерна пшениці, загальною вартістю 6400 гривень, згідно якого йому у власність перейшла земельна ділянка площею 11.15 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області. У встановлений в договорі міни строк для посвідчення договору нотаріально вони не змогли цього зробити, із-за того, що він не зумів [PERSON] упросити поїхати до нотаріуса для оформлення і посвідчення договору нотаріально, тому просить в судовому порядку визнати укладений між ними договір дійсним та визнати за ним право власності на земельну ділянку. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за вищевказаними обставинами і пояснив, що дійсно 26 липня 2002 року він уклав з [PERSON] в простій письмовій формі договір міни 8000 кг зерна пшениці на земельну ділянку, загальною вартістю 6400 гривень, згідно якого йому у власність перейшла земельна ділянка площею 11.15 га, яка належала останньому згідно державного акту на землю. Вказаний обмін вони здійснили в цей же день і з того часу він став користуватися земельною ділянкою. Оскільки він знав, що для підтвердження свого права власності на земельну ділянку, договір повинен бути посвідчений нотаріусом, став постійно просити [PERSON] поїхати до нотаріуса щоб оформити договір нотаріально, однак він категорично відмовлявся їхати до нотаріуса, мотивуючи це відсутністю коштів та часу. Зараз він не може оформити землю на себе та розпоряджатися нею, тому просить визнати право власності на вказану земельну ділянку за ним. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав і не заперечує проти визнання договору міни земельної ділянки на зерно пшениці між ним та [PERSON] дійсним та визнання за останнім права власності на земельну ділянку, яка раніше належала йому. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому п. 4 ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки згідно ст. 716 ЦК України, договір міни повинен відповідати умовам договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним в силу ч.1 ст.220 ЦК України. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 26 липня 2002 року в простій письмовій формі укладено договір міни 8000 кг зерна пшениці на земельну ділянку розміром 11.15 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Відповідно договору від 26.07.2002 року [PERSON] отримав 8000 кг зерна пшениці і розпорядився ним на свій розсуд, однак позивач реалізувати своє право власності на отримання земельної ділянки не може, оскільки [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення вказаної угоди і право власності на земельну ділянку збереглося за ним, а з грудня 2004 року заборонено відчуження землі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] 26.07.2002 року укладено договір міни земельної ділянки на зерно пшениці в простій письмовій формі, суд вважає за необхідне визнати угоду дійсною, та в силу ст. 2, 13 Закони України «Про власність», ст. 131 ЗК України визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 11.15 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Outcome: approved