Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Прокурор Чернігівського району звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Михайло- Коцюбинської селищної ради, у якому просить визнати незаконним рішення № 87 від 16.08.2000 року виконкому М-Коцюбинської селищної ради та його скасувати, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 26.07.2000 року, видане на підставі вищезазначеного рішення щодо власника будинку [PERSON], який знаходиться в[ADDRESS], визнати за [PERSON] право приватної власності на &frac12; зазначеного будинку. В подальшому прокурор змінив та доповнив позовні вимоги та просив також визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/3 будинку в [ADDRESS], а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на &frac12; частину житлового будинку з надвірними будівлями видане [PERSON]. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що у 1974 року подружжю [PERSON], що працювали в колгоспі ім.Войкова, виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Членами колгоспного двору були [PERSON], його дружина[PERSON], син [PERSON]та донька [PERSON][PERSON] померла[INFO] року, [PERSON]помер [INFO] року. 16 серпня 2000 року рішенням виконкому М-.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON] Після його смерті Чернігівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON]. Зазначене вище рішення селищної ради грубо порушує право власності [PERSON] на будинок. Вона була членом колгоспного двору та в період з 01.09.1989 року по 17.01.1999 рік навчалась у Чернігівському професійному будівельному ліцеї, а тому не втратила право на частку в майні колгоспного двору. Тому рішення винкому селищної ради підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає закону і порушує права власника. Прокурори Бабуніна О.В. та Устименко І.Г у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, заявлені прокурором у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що в 2000 року, коли [PERSON] звернувся до сільської ради із заявою про оформлення права власності на будинок, поняття колгоспного двору не існувало, тому за правоустановлюючими документами, які він надав, було прийнято рішення виконкому видати свідоцтво про право власності на житло з надвірними будівлями [PERSON] Крім нього, ніхто не заявив свої права на будинок. Зазначила також, що в селищах міського типу не ведуться погосподарські книги. Відповідачка [PERSON]. позов не визнала та показала суду, що з померлим [PERSON]. разом працювали, дев”ять років разом прожили, а у 1993 році зареєстрували шлюб. Після смерті [PERSON]їй видано свідоцтво про право на спадщину на &frac12; частину будинку. Представник відповідача [PERSON]. позов не визнала та суду показала, що вимога про визнання незаконним рішення селищної ради не підсудна суду в порядку цивільного судочинства, тому в цій частині провадження по справі слід закрити. Що стосується колгоспного двору, то це поняття на її думку застосовується, якщо збереглось майно колгоспного двору, у дозволі на проведення будівельних робіт та в технічному паспорті зазначені зовсім різні будинки, тобто майно значно розширилось. Однак, навіть, якщо і говорити про колгоспний двір, то позивачка до 17.01.1991 року навчалась, а в листопаді 1994 року прибула до колгоспного двору, тобто вона взагалі втратила право на частку. Крім того, просила відмовити в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності. Представник Чернігівської районної державної нотаріальної контори до суду не з»явився, надавши заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, вирішення питання відносить на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сім'я[PERSON] складалась з дружини [PERSON]та дітей [PERSON]та [PERSON][PERSON]померла [INFO] року( а.с. 12), [PERSON] помер[INFO]року ( а.с.11), [PERSON] помер [INFO] року( а.с. 10). Рішенням виконкому М.Коцюбинської ради депутатів трудящих від 04.08.1971 року надано дозвіл [PERSON] на індивідуальне будівництво на земельній ділянці в смт. М.Коцюбинське ( а.с. 16) За повідомленням ПОП ім.Войкова [PERSON]працював у колгоспі ім. Войкова з 1970 по 1997 роки, а [PERSON]з 1970 по 1974 р. ( а.с. 71, 79). Зазначене дає суду підстави для віднесення господарства до колгоспного двору. Відповідно до Постанови ПВС України № 20 від 22.12.1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про зихист права приватної власності” з наступними змінами п.6 до правовідносин, які виникли до 15.04.1991 року ( набрання чинності ЗУ „ Про власність) застосовується діюче на той час законодавство, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні господарства двору( в цей час не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таке ж положення передбачено ст. 126 ЦК УРСР в ред.1963 року. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином на момент вступу в законну силу ЗУ „ Про власність” членами колгоспного двору були [PERSON]та його діти [PERSON]та [PERSON] Записами в домовій книзі по[ADDRESS] підтверджується, що [PERSON] ,[INFO]року народження, вибула з господарства 07.12.1989 року, а прибула 22.11.1994 року з м.Чернігова( а.с. 20-23), в період з 01.09.1989 року по 17.01.1991 року навчалась в Чернігівському ПТУ №18 ( а.с. 30), тобто вона не втратила право на частку у майні колгоспного двору. Відповідно до п.13 Постанови ПВС України " Про практику розгляду судами України справ про спадкування" та ст. 563 ЦК України в ред. 1963 року, яка діяла на той час, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена , а у випадку смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином на момент смерті [PERSON]. - [INFO]р., який не втратив право на частку, оскільки згідно записів у домовій книзі навчався, а потім служив у армії, відкрилась спадщина на його частку, яку успадкував його батько [PERSON]., як спадкоємець першої черги за законом, таким чином його частка у майні збільшилась до 2/3 частин, а частка [PERSON] в домоволодінні залишилась 1/3. Рішенням виконавчого комітету М.Коцюбинської селищної ради № 87 від 16.08.2000 року видано свідоцтво про право власності на житло з надвірними будівлями [PERSON] Після смерті [PERSON] 24 травня 2001 року Чернігівською державною нотаріальною конторою [PERSON]. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на &frac12; частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] ( а.с. 48), а 24.11.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на &frac12; частину зазначеного домоволодіння( а.с. 8,9). Згідно записів у технічному паспорті на житловий будинок по[ADDRESS]право власності на &frac12; частину будинку зареєстровано за [PERSON], паспорт складено 10.04.2001 року, рік забудови будинку 1975 ( а.с. 13-15) Рішенням Чернігівського районного суду від 29.03.2007 року проведено реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою між [PERSON]. та [PERSON]( а.с. 88-90). Відповідно до Постанови ПВС України № 20 від 22.12.1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про зихист права приватної власності” з наступними змінами до вимог про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглось на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності, такий же строк позовної давності встановлений і статтею 257 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявила представник відповідача. Судові витрати та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з позивачки відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved