Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] дійсним та визнання права власності на дане майно, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою уклали договір купівлі-продажу вказаного будинковолодіння. Ними було домовлено всі істотні умови договору, сплачено обумовлену грошову суму, однак нотаріально угоду не посвідчили, оскільки у відповідачки відсутні дозвільні документи, в зв'язку з чим ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Просив суд визнати договір купівлі-продажу дійсним, а також визнати за ним право власності на вище вказане будинковолодіння. Позивач [PERSON]в судовому засіданні позов підтримав, за обставин, викладених в ньому, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечує. Суду пояснила, що відповідно до договору дарування від 02.02.1971р. нею було отримано в дар від сестри [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок, процент готовності якого складає 11 % і який знаходиться [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №120 від 27.02.1997р. їй було надано в постійне користування земельну ділянку площею 588 кв.м. Нею особисто було завершено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак за браком часу, похилим віком та незадовільним станом здоров»я їх не було прийнято в експлуатацію. 25.12.2007р. дане будинковолодіння було відчужено [PERSON], нею від останнього було отримано обумовлену суму грошових коштів, всі умови договору фактично виконані, однак нотаріально посвідчити договір купівлі продажу не мають можливості із-за відсутності дозвільних документів. За викладених обставин, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Даного висновку суд дійшов з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 02.02.1971 р. [PERSON] отримала у власність від [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, процент готовності якого складає 11 %, що знаходиться [ADDRESS]( а.с.5-6 ). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №120 від 27.02.1997р. їй було надано в постійне користування земельну ділянку площею 588 кв.м. ( а.с.7). На даний час будинок добудовано та відповідно до технічного паспорту від 21.01.2008р. складається з кухні, двох кімнат та тамбуру. Також мають місце самовільно збудовані господарські будівлі: літня кухня, сіни, тамбур, вбиральня, сараї, огорожа ( а.с.16-19). Дані споруди станом на 21.01.2008р. не прийнятті в експлуатацію. 25.12.2007р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу самовільно спорудженого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]. Ними було домовлено всі істотні умови договору, сплачено обумовлену грошову суму (а.с.4), однак нотаріально угоду не посвідчили, оскільки у відповідачки відсутні дозвільні документи, в зв'язку з чим ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Згідно ч.1ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, згідно ч.3 ст.331 ЦК України, у разі необхідності особа, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Вимоги ст.657 ЦК України, відповідно до якої договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, виконані не були, оскільки відповідачка не мала змоги нотаріально посвідчити даний договір з позивачем із-за відсутності дозвільних документів. З матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, домовившись з усіх істотних питань і виконавши при цьому умови договору купівлі-продажу, визначені ст. 655 ЦК України, відповідно до якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, тому вимоги [PERSON] щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання його власником даного будинку є законними і обґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За викладених обставин, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що доводи позивача найшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved