Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неправильно виплаченої допомоги. Свій позов мотивує тим, що до управління праці та соціального захисту населення Луцької міської ради (департамент соціальної політики є правонаступником управління) 06.10.2005 року звернулася [PERSON] із заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При поданні заяви про призначення допомоги відповідач повідомлена, що у разі працевлаштування зобов'язана повідомити про це управління праці та соціального захисту населення Луцької міської ради. Згідно поданої заяви [PERSON] було призначено допомогу з 29.11.2005 року по 03.09.2008 року в розмірі 90 грн. В січні 2007 року працівниками департаменту було з'ясовано, що відповідач невчасно повідомила про працевлаштування з 01.12.2006 року, що призвело до безпідставного отримання коштів в сумі 198 грн. за період з 01.12.2006 року по 31 січня 2007 року. Відповідача повідомлено про переплату, яка виникла з її вини, та запропоновано добровільно повернути неправильно виплачені кошти. Однак, кошти на сьогоднішній день не сплачені. А тому просить стягнути з відповідача в користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради неправильно виплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 198 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В судове засідання представник позивача не з»явилась, а подала до суду заяву, просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи, а тому суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має незастрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Судом встановлено, що 06.10.2006 року до управління праці та соціального захисту населення Луцької міської ради звернулася [PERSON] із заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 5). Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було призначено допомогу з 29.11.2006 року по 03.09.2008 в розмірі 90 грн. (а.с. 6, 7). Відповідно до абзацу 2 п. 23 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, якщо непрацююча особа, яка отримує в органах праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виявила бажання працювати, виплата цієї допомоги припиняється з дня працевлаштування. Судом встановлено, що з 01.12.2006 року [PERSON] працевлаштувалась у Волинську філію ВАТ «СТ»Гарантія» на умовах повного робочого дня, що призвело до безпідставного отримання коштів в сумі 198 грн. за період з 01 грудня 2006 року по 31 січня 2007 року. Відповідно до ч. 1. ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 3 даної статті передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що допомога відповідачу була переплачена з її вини, внаслідок її недобросовісності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 198 грн. Також підлягає стягненню з відповідача в користь держави 51 грн. - судового збору (державного мита) та в користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 30 грн. - витрат на інформаційно-технічне обслуговування.

Outcome: approved