Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

[PERSON]. звернувся до Борівського районного суду з позовною заявою, в якій вказав, що в грудні 2007 року з [PERSON] уклав усний договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,41 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХР № 028496, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Даний жилий будинок та земельна ділянка належить [PERSON]. на підставі нотаріально завіреного договору купівлі- продажу житлового будинку серії АЕА № 432840 від 15.05.2001 року та договору купівлі- продажу земельної ділянки серії АЕА № 432841 від 15.05.2001 року укладеного з [PERSON] Згідно усної домовленості він брав на себе обов”язок сплатити за домоволодіння 3000 грн. та 500 грн. за земельну ділянку, а [PERSON]. передати йому у власність домоволодіння та земельну ділянку. Забравши гроші [PERSON]. передав йому ключі від домоволодіння. Оформити договір купівлі- продажу нотаріально вони домовилися здійснити пізніше. Вказує на те, що до до теперішнього часу не може переоформити домоволодіння та земельну ділянку, оскільки [PERSON]. ухиляється від нотаріального оформлення договору, посилаючись на зайнятість. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки дійсним, про визнання права власності на дане нерухоме майно, пояснивши що згідно усної домовленості купив у [PERSON]. домоволодіння та земельну ділянку за 3500 грн.( 3000 грн- домоволодіння та 500 грн.- земельна ділянка). Однак, нотаріально оформити договір купівлі- продажу домовилися здійснити пізніше. Згодом йому стало відомо, що хоча [PERSON]. згідно договору купівлі- продажу земельної ділянки укладеної з[PERSON]. став її власником, однак належним чином не оформив на неї державний акт на право приватної власності на землю, тому і уникав нотаріального оформлення. На теперішній час земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю рахується за [PERSON] Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні пояснив, що дійсно у [PERSON]. на підставі нотаріально завіреного договору купівлі- продажу купив домоволодіння та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] Однак, потім дане домоволодіння його стало не влаштовувати і він домовився продати його разом із земельною ділянкою [PERSON], тому і не став оформляти на себе земельну ділянку. Оформляти нотаріально договір купівлі продажу домоволодіння та земельної ділянки між [PERSON] не збирається, оскільки йому необхідно оформляти на себе земельну ділянку і нести додаткові кошти. Проти позову не заперечує, оскільки отримав від [PERSON]гроші за домоволодіння і земельну ділянку в сумі 3500 грн. [PERSON] в попередньому судовому не з”явився, однак із заяви вбачається, що він дійсно у 2001 році продав домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Договір купівлі продажу даного нерухомого майна оформили нотаріально. Ніяких претензій матеріального та майнового характеру до нього не має. Представник Чернищанської сільської ради Харківської області пояснила, що домоволодіння розташоване за вказаною адресою мале, старої забудівлі, а [PERSON] пенсіонер похолого віку і йому буде важко самому нести матеріальні витрати по переоформленню домоволодіння та земельної ділянки. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведення попереднього судового засідання, відповідно до статті 130 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із істотних сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ”. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.120 ЗК України “при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод “. Крім того, згідно ч.1 ст.377 ЦК України “до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, встановлених договором”. Дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту, ідентифікаційним кодом [PERSON](а.с.5-6), копією паспорту [PERSON].(а.с. 7-8), копією договору купівлі- продажу земельної ділянки, жилового будинку (а.с.9-10), копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11-13), копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.14-15). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved