Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач зазначає, що сторони є суміжними землекористувачам. Відповідно до рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 43 від 11.07.06 р. сторони зобов'язано виготовити технічну документацію щодо землекористування. Однак між сторонами виник спір щодо меж, який розглядався земельною комісією, за результатами якої було прийняте рішення про те, що сторони повинні звернутися до суду для вирішення спору. Прокурор вважає, що суд повинен прийняти рішення, яким розмежувати земельні ділянки сторін. Прокурор підтримав позов, пояснив про обставини, описані вище. [PERSON] підтримав позов і пояснив, що він має бажання провести розподіл земельних ділянок, але не має згоди з братом щодо проходження межі. Позивач вважає, що відповідач своїми діями чинить перешкоди в користуванні земельної ділянкою, і розподіл має бути проведений таким чином, як зазначено в рішенні сільської ради № 43 від 11.07.06 р. та в абрисі за результатами розгляду спору земельною комісією. Просить задоволити позов. Відповідач позов не визнав і пояснив, що при розгляді спору земельною комісією не було враховано розмір земельної ділянки, яка належить кожному із сторін. З метою проведення приватизації землі він звернувся до землевпорядної організації, та виготовив технічну документацію. Але позивач не погоджується з такою межею, оскільки вважає, що в документах відповідача вона не вірно визначена. В свою чергу, відповідач не погоджується з межею згідно технічної документації, яку виготовив позивач, оскільки такий порядок землекористування не влаштовує відповідача. А тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до наявних матеріалів справи, позивач та відповідач є суміжними землекористувачами. Рішенням Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 43 від 11.07.06 р. сторони зобов'язано виготовити технічну документацію щодо землекористування. В цьому ж рішенні зазначено про розмір земельних ділянок, яка є в сторін. Сторони пояснили, що з метою реалізації права на приватизацію землі вони виготовили технічну документацію, кожен власну. Проте жодна із сторін не погоджується на те, щоб погодити межі: позивач - за варіантом відповідача, а відповідач - за варіантом позивача. Відповідно до положень частини 3 статті 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування визначений статтею 159 ЗК України. Згідно з частиною 5 статті 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. За встановленим обставинами, загальна площа земельних ділянок, якими користуються сторони, складає 0,642 га. За рішенням земельної комісії, сторонам пропонується варіант розподілу земельної ділянки розміром 0,45 га. Отже, при розгляді земельного спору земельна комісія не повно, не об'єктивно дослідила всі обставини, що виникли між сторонами з приводу землекористування, та прийняла необ'єктивне рішення. Не було враховано, що загальна площа земельних ділянок складає 0,642 га. По суті, земельна комісія не вирішила спір з приводу землекористування. За таких обставин позов позивача не може бути задоволений. Позивач не довів суду, що саме відповідач своїми діями перешкоджає першому у реалізації права на приватизацію земельної ділянки. Позивач в обґрунтування позовних вимог не надав суду належних доказів, які б свідчили про порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів. На підставі наведеного вище суд вважає, що позов не є доведеним.

Outcome: dismissed