Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки таким, що відбувся, тобто дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що позивач 10 січня 2007 року уклав з відповідачем договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 3,71 га., яка знаходиться на території Супрунівської сільської ради Полтавського району і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На виконання умов і в підтвердження договору позивач сплатив відповідачу 37 000 грн. Після укладення договору відповідач повинен був разом з позивачем звернутися до нотаріальної контори для посвідчення даної угоди, але в назначений час відповідач до нотаріуса не прийшов. В даний час позивач не має змоги оформити нотаріально договір купівлі - продажу земельної ділянки, так як вступив в силу Закон України „ Про внесення змін до Земельного Кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення ...” яким заборонено відчуження земельних ділянок. Позивач вважає, що вищевказаний договір купівлі - продажу є таким, що відбувся, тобто дійсним і просить суд визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. У попередньому судовому засіданні позивач свій позов підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечив, позовні вимоги визнав, пояснив, що до нотаріуса йти непотрібно, так як він отримав гроші по договору, підписав даний договір та акт прийому - передачі землі і свої зобов'язання перед позивачем виконав. Представник третьої особи Полтавської районної державної адміністрації проти позовних вимог не заперечив, вказавши, що з вступом в силу Закон України „ Про внесення змін до Земельного Кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення ...” яким заборонено відчуження земельних ділянок адміністрація і нотаріус не мають право оформляти дані угоди, підставою для оформлення є рішення суду. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2007 року сторони уклали договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 3,71 га. яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Супрунівської сільської ради Полтавського району. Відповідач має у приватній власності земельну ділянку площею 3,71 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Супрунівської сільської ради Полтавського району, відповідно Державного акту про право приватної власності на землю, серія ПЛ № 221500 виданого 09.06.2005 року. Позивач в підтвердження умов договору сплатив відповідачу 37 000 грн. Відповідач не вважав за потрібне нотаріального оформити договір так як думав, що договір відбувся. 13.01.2007 року вступив в силу Закон України „ Про внесення змін до Земельного Кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення ...” яким заборонено відчуження земельних ділянок. Відповідно ст. 220 ЦК України сторони виконали всі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, інтереси та права інших осіб не порушені, тому договір є таким, що відбувся, тобто дійсним з визнанням за позивачем права власності на земельну ділянку. Суд вважає, що договір який укладений до набрання законної сили мораторію на продаж землі, тому відповідно ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України Закони та інші нормативні акти не мають зворотної сили дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, тобто відповідно ст. 8 ЦК України за аналогією закону не можливо погіршити становище особи. Відповідно до ст. 334 ЦК України набуття права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню , виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 130 Земельного Кодексу України, ст.ст. 8, 220, 334, 373, 374, ЦК України,

Outcome: approved