Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON]. 25 лютого 2008 року звернувся до суду із позовом до відповідача СФГ „Геліос” про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнання права приватної власності на нерухоме майно вартістю 5000 гривень - будівель складів, гаражу з кладовою, павільйону та сторожової, мотивуючи свої вимоги тим, що він 17 вересня 2005 року купив у відповідача будівлі складів, гаражу зі складом, павільйону, сторожки згідно технічної документації літери Б, В, Г, Д, Е, Ж, І розташованих в [ADDRESS] і сплатив його ціну 5000 гривень про що має розписку, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу зазначеного майна. Вважає, що всі істотні умови договору купівлі - продажу нерухомого майна він виконав повністю: сплатив обумовлену ціну, отримав будівлі складів, гаражу, павільйону, сторожки у власність, але відповідач ухиляється від добровільного посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку. Просив визнати договір купівлі - продажу будівель складів: Б, Г, Д, І; гаражу В; павільйону Е; сторожки Ж, розміщених в [ADDRESS], дійсним та визнати право приватної власності на куплене нерухоме майно. Позивач у суді позов підтримав, посилаючись на підстави викладені у заяві, та підтвердив факт купівлі - продажу будівель нерухомого майна: складів: Б, Г, Д, І; гаражу В; павільйону Е; сторожки Ж, розміщених в [ADDRESS], і виконання всіх істотних умов договору та факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна. Наполягає на визнанні договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнання права приватної власності на куплене нерухоме майно, будівель складів: Б, Г, Д, І; гаражу В; павільйону Е; сторожки Ж, розміщених в [ADDRESS], належного СФГ „Геліос”. Просить судові витрати в сумі 81 гривні не відшкодовувати з відповідача, а віднести за його рахунок. Відповідач до суду не з”явився. Направив заяву по слухання справи у його відсутність в якій, позов визнав та підтвердив факт купівлі - продажу будівель складів: Б площею 200,3 м.кв., Г площею 46,0 м.кв., Д площею 436,8 м.кв., І площею 183,5 м.кв.; гаражу В площею 56,2 м.кв.; павільйону Е площею 194,3 м.кв.; сторожки Ж площею 8,8 м.кв. , розміщених в [ADDRESS], належного СФГ „Геліос” і отримання грошей готівкою в сумі 5000 гривень від позивача. Згоден визнати за позивачем право приватної власності на будівлі: складів: Б площею 200,3 м.кв., Г площею 46,0 м.кв., Д площею 436,8 м.кв., І площею 183,5 м.кв.; гаражу В площею 56,2 м.кв.; павільйону Е площею 194,3 м.кв.; сторожки Ж площею 8,8 м.кв. , розміщених в [ADDRESS], належного СФГ „Геліос.” Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання права приватної власності на нерухоме майно, - будівлі: складів - Б площею 200,3 м.кв., Г площею 46,0 м.кв., Д площею 436,8 м.кв., І площею 183,5 м.кв.; гаражу В площею 56,2 м.кв.; павільйону Е площею 194,3 м.кв.; сторожки Ж площею 8,8 м.кв. , розміщених в [ADDRESS], належне СФГ „Геліос” вартістю 5000 гривень на, яке позивач бажає визнати право приватної власності внаслідок укладення договору купівлі - продажу 17 вересня 2005 року. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.220ч.2, 328, 334, 392, 655,657 ЦК України; ст. 2,3,12,13 Закону України „Про власність”; п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року „Про судову практику в справах про визнання угод не дійсними.” В судовому засіданні встановлено факт, що позивач купив 17. 09. 2005 року у відповідача нерухоме майно, - будівлі: складів - Б площею 200,3 м.кв., Г площею 46,0 м.кв., Д площею 436,8 м.кв., І площею 183,5 м.кв.; гаражу В площею 56,2 м.кв.; павільйону Е площею 194,3 м.кв.; сторожки Ж площею 8,8 м.кв. , розміщених в [ADDRESS], належне СФГ „Геліос” вартістю 5000 гривень та отримав його у власність, сплативши обумовлену ціну. Відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу спірного майна, чим порушив вимоги ст. 657 ЦК України, про те, що договір купівлі - продажу будівель, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та цей факт підтверджується письмовими доказами ( а. с. 4 - 46 ). За договором купівлі - продажу згідно ст. 655 ЦК України виконані всі істотні умови договору, позивач сплатив обумовлену ціну за майно, отримав у власність спірне нерухоме майно, а відповідач отримав грошові кошти і передав майно у власність позивача, що підтверджується письмовою розпискою і квитанцією до прибуткового ордера про сплату 5000 гривень готівкою ( а. с. 4,6 ). Отже відповідно до ст..220 ч. 2 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору купівлі - продажу нерухомого майна, не жилих будівель, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином на підставі п. 4 Постанови ПВСУ від 28.04.1978 року „ Про судову практику у справах про визнання угод недійсними” є підстави для визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна, дійсним укладеного між сторонами 17 вересня 2005 року. Відповідно до ст. 328,334, 657 ЦК України, ст. 2,12,13 Закону України „Про власність” право приватної власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору купівлі - продажу дійсним, не посвідченого в нотаріальному порядку. Право приватної власності позивача на куплене нерухоме майно, порушене відповідачем і підлягає відновленню згідно зі ст.. 220 ч.2, 392, 657 ЦК України, ст. 12 Закону України „ Про власність” шляхом визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права приватної власності на спірне нерухоме майно, - будівлі: складів - Б площею 200,3 м.кв., Г площею 46,0 м.кв., Д площею 436,8 м.кв., І площею 183,5 м.кв.; гаражу В площею 56,2 м.кв.; павільйону Е площею 194,3 м.кв.; сторожки Ж площею 8,8 м.кв. , розміщених в [ADDRESS], належне СФГ „Геліос” вартістю 5000 гривень за позивачем. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач просить суд покласти судові витрати в сумі 81 гривню згідно ст.. 81. 88 ЦПК України на нього і не відшкодовувати з відповідача. На підставі зазначеного, ст..220 ч. 2, 328, 334, 392, 655,657 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України „Про власність”; п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978 року і

Outcome: approved