Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

[PERSON], в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 18 лютого 2007 року її дочка [PERSON] зі своєю товаришкою [PERSON] в приміщенні будинку торгівлі на другому поверсі у відділі спортивного одягу „Спорт-стиль”, який належить приватному підприємцю [PERSON], придбала куртку по ціні 435 гривень. Зі слів дочки, продавець перед продажем їй куртки повідомив, що річ якраз їй по розміру і робити примірку не має необхідності. Придбавши куртку, дочка не вимагала від продавця розрахункового документа, оскільки не знала, що продавець був зобов'язаний надати їй такий документ. Прийшовши додому, дочка при примірці щойно придбаної куртки виявила, що куртка значно меншого розміру, ніж той, що необхідний для неї. Тому [PERSON] вирішила обміняти придбану донькою куртку у продавця на іншу. 19 лютого 2007 року разом з своє матір'ю [PERSON] та подругою вона прийшла до відповідача з проханням зробити обмін даної куртки на іншу, яка б підходила по розміру її дочці, але [PERSON] відмовив їй, повідомивши, що куртки необхідного розміру у нього немає і він згоден повернути сплачені за неї кошти через сім днів. Куртку позивачка залишила у відповідача та повернулась додому. При повторному зверненні [PERSON] до [PERSON] з проханням повернути їй кошти за куртку, відповідач відмовився повертати їй гроші на підставі відсутності у неї розрахункового документу. Для її дочки інцидент з відповідачем став причиною нервового стресу, чим відповідачем завдано моральну шкоду, яку позивачка оцінює в 3000 гривень. В добровільному порядку відповідач матеріальну та моральну шкоду відшкодовувати не бажає, тому позивачка вимушена звернутись в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] заподіяні збитки в сумі 435 гривень та моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти його задоволення, та пояснив, що є приватним підприємцем і працює в одному із відділів Будинку торгівлі, в тому числі реалізує товар, що належить [PERSON]. В середині лютого 2007 року він продав куртку-пуховик дівчинці [PERSON], яка приміряла куртку і, заплативши 420 грн., забрала її. Приблизно через тиждень чи два тижня [PERSON] прийшла із бабкою і вони почали пред'являти претензії, що куртка малувата, сезон закінчується, а тому треба більшу куртку. Йому даний товар не належав, тому він сказав підійти пізніше, а він порадиться із власником. Через кілька днів він замінив куртку на більшу. Лише в кінці березня 2007 року з'явилась позивачка із скандалом і пред'явила претензії до [PERSON], власника товару, який він реалізує. А через кілька днів позивачка звернулась до нього з вимогою повернення грошей. Він відмовив, оскільки на вимогу покупця товар (куртку) було замінено на більший розмір, претензій щодо якості товару не було, пухові вироби обміну та поверненню не підлягають. Куртку в магазині позивачка не залишала. В квітні 2007 року до нього підходив чоловік, як стало йому відомо в судовому засіданні - це був свідок [PERSON], представився полковником СБУ і вимагав повернення грошей та погрожував судом та розправою. Свідок [PERSON] пояснив, що він є приватним підприємцем і його товар реалізує у своєму відділі в Будинку торгівлі [PERSON], відповідач по справі, який в середині лютого 2007 року продав куртку-пуховик дочці позивачки [PERSON]. Через деякий час до нього звернулась бабуся [PERSON] з проханням замінити куртку на більший розмір, що з його згоди було зроблено, але в кінці березня з'явилась позивачка та, погрожуючи, вимагала повернути їй гроші за куртку, оскільки, коли її не було вдома, її дочка викрала гроші, на які купила вказану куртку, а потім вже вона(позивачка), вимагаючи повернення грошей, залишила куртку у відділі в Будинку торгівлі, на що він повідомив їй, що при перевірці товару ним ніякої куртки виявлено не було, а тому гроші він повертати не повинен. Свідок [PERSON] пояснив, що в березні 2007 року бабуся з дівчиною замінили куплену у [PERSON] куртку на таку ж куртку більшого розміру, ніякого спору між ними і продавцем не було. Свідок [PERSON] пояснив, що 23 лютого 2007 року він знаходився в Будинку торгівлі, де зустрівся із позивачкою, яка йшла з дочками і пояснила йому, що вони ідуть здавати куртку. У його присутності позивачка здала куртку відповідачеві. Все було спокійно, ніхто ніяких заперечень не висловлював. Свідок [PERSON] пояснила, що 18 лютого 2007 року вона в „Будинку торгівлі” по вул. Р.Чорного придбала за 465 гривень куртку-пуховик, яку не приміряла та пішла додому. Вдома вона приміряла куртку, на що бабуся їй сказала, що рукава куртки короткі. На наступний день бабуся, з метою поміняти куртку на більший розмір, пішла в магазин, продавець куртку не поміняв. Через тиждень приїхала мама (позивачка) і вони всі та дядя [PERSON] пішли в магазин і здали куртку продавцю, але він гроші зразу не віддав, а обіцяв повернути згодом. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить, до наступного. Позивачка та її свідки дають покази, які суперечать одні одним. Так, у позовній заяві вказано, що оскільки куртка була малувата на її дочку, то вона вирішила обміняти її на іншу, для чого наступного дня із своєю матір'ю [PERSON] та подругою пішла в будинок торгівлі, але відповідач відмовив у обміні куртки, пообіцявши повернути гроші пізніше. Залишивши куртку вона пішла додому. В судовому засіданні позивачка пояснювала, що вона вирішила обміняти куртку на іншу, для чого наступного дня із своєю матір'ю [PERSON] та подругою пішла в будинок торгівлі та замінила куртку на більший розмір, але рукава виявились довгими і 21 лютого 2007 року вона віддала куртку відповідачеві, а він обіцяв повернути гроші за неї. Свідок [PERSON] пояснювала, що на наступний день після купівлі куртки, її бабка сама поїхала в магазин, щоб поміняти її, але продавець відмовив. А через тиждень приїхала мама (позивачка) і вони всі та дядя [PERSON] пішли в магазин, де продавець у них куртку забрав, а грошей не повернув. В той же час, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що перебував в Будинку торгівлі і випадково зустрівся там з позивачкою та її дочками. Покази позивачки та її свідків спростовуються показами відповідача та свідків [PERSON], [PERSON], яких-небудь інших доказів які б підтверджували той факт, що позивачка повернула куртку відповідачеві і він прийняв її, але гроші не повернув, позивачкою не надано і в судовому засіданні таких не встановлено. Крім того, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 172 від 19 березня 1994 року “Про реалізацію окремих положень Закону України “Про захист прав споживачів" (додаток № 3) не підлягають обміну (поверненню) товари, якщо вони не задовольняють споживачів з будь-яких причин:… пір'яно-пухові вироби… . В нашому випадку дочкою позивачка придбана куртка-пуховик, яка згідно чинного законодавства обміну та поверненню не підлягає з будь-яких причин. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не надано доказів, які б достовірно підтверджували позовні вимоги.

Outcome: dismissed