Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка просить визнати заповіт [PERSON], посвідчений 17 червня 2005 року нотаріусом другої Луганської державної нотаріальної контори [PERSON], на користь відповідачки недійсним, посилаючись на те, що такий заповіт, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно відповідачці складений [PERSON] у стані, коли вона через поганий стан здоров'я та похилий вік не усвідомлювала свої дії, чим на думку позивача недобросовісно скористалась відповідачка. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала суду заяву про слухання справи за її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, про день слухання справи була сповіщена належним чином, причин неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи - Друга Луганська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутність. Судом установлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] в розмірі 29\100 частини на підставі договору дарування зареєстрованого Другою державною нотаріальною конторою від 22.06.1994 р., та належало [PERSON] в розмірі 71\100 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Артемівською адміністрацією Луганської міської ради 11.08.2005р.; домоволодіння складається із двох житлових будинків площею 63.0 кв. м. та 45,6 кв. м. загальною площею 108,6 кв. м., житловою 80,1 кв. м.. [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. 17 червня 2005 року нотаріусом Другої Луганської державної нотаріальної контори [PERSON] засвідчений заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (відповідачці). Як встановлено в судовому засіданні заповіт підписувався [PERSON] за місцем її мешкання у зв'язку з хворобою. 12 вересня 2005 року [PERSON] померла. Відповідно до довідки від 28.03.2006 р. начальника МКП БТІ, 16.08.2005 р. [PERSON] діюча за дорученням від імені [PERSON], отримала Витяг з реєстру прав власності для відчуження 71\100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після цього ніяких документів в БТІ не надходило. Із довідки головного лікаря Луганської міської станції швидкої медичної допомоги видно, що виїзні бригади виїжджали до хворої [PERSON] за період з 01.01.2005 р. по 02.10.2005 р. двадцять шість разів та поводом до виклику в основному були: приступи бронхіальної астми, болі в серці та невизначені скарження на стан здоров'я. Згідно висновку № 19 амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 14.12.2007 р. - 14.02.2008 р., проведеної посмертно на підставі медичних документів, історій хвороби, показань свідків, в тому числі лікарів і осіб, що добре знали [PERSON], на період 17.06.2005 р. [PERSON] страждала стійким психічним розладом, з психоорганічним синдромом із вираженими амнестичними розладами та характер і глибина, що малися психічних розладів позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними 17.06.2005року. Тобто, [PERSON] укладаючи заповіт страждала стійким психічним розладом та не мала можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та її доньку [PERSON] знає близько двадцяти років та пояснив наступне - останні роки життя [PERSON] стала вести себе ненормально, стала приходити до нього вночі, стукати у вікна, говорити, що в неї помер онук, хоча онук живий та мешкає разом з нею в одному дворі, стала агресивною. В будинку з нею жили квартиранти та одного разу [PERSON] прийшла до нього і сказала, що зробила помилку, що підписала документи на будинок на квартирантів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали суду аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як дільничний лікар з серпня 2005 року спостерігала [PERSON] та приходила до неї до дому для огляду. У [PERSON] був діагноз «ІБС дифузійний кардіосклероз», реакція загальмована, перед смертю відмовилася від їжі. Коли вона приходила до Ткачової то бачила там жінку, яка представилася родичкою Ткачової. Після смерті Ткачової їй стало відомо, що її донька в цей час була в Германії. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 1966 року, в останній раз навідувалася до неї в червні 2005 року коли [PERSON] хворіла. Пояснює, що знаходячись у здоровому розсудку [PERSON] не могла зробити заповіт на чужу людину, оскільки відносини із донькою були добрі, донька доглядала за нею, допомагала їй та [PERSON] весь час її ждала та говорила про неї. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання в цілому заповіту недійсним. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, угода, що здійснена дієздатною особою в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій і (чи) не могла керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цієї особи, а у випадку її смерті - за позовом іншої особи, чиї цивільні права чи інтереси порушені. Відповідно до ч.4. ст. 1257 ЦК України, у випадку недійсності заповіту спадкоємець, який по цьому заповіту був позбавлений права спадкування, отримує право на спадкування за законом на загальних підставах. Даним заповітом суттєво порушено майнові права позивачки, які підлягають судовому захисту. На підставі викладеного ч.1 ст.225, ч.4. ст. 1257 ЦК України,

Outcome: approved