Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що в серпні 1996 року він був прийнятий до коледжу на посаду викладача фізичного виховання, а з 05.10.2005 року, був переведений на посаду керівника фізичного виховання цього ж закладу. Наказом директора коледжу № 36-К від 01.06.2007 року, був звільнений з посади керівника фізичного виховання за перевищення службових повноважень, приховування факту звернення студентів до директора коледжу. Будучи незгодним з наказом про звільнення, позивач звернувся до прокурора Путивльського району з заявою і за наслідками перевірки, на виконання протесту прокурора, наказ № 36-К про звільнення, був скасований наказом директора коледжу № 40-К від 25.06.2007 року, як незаконний. Копію останнього наказу позивач отримав поштою 03.07.2007 року, разом з наказом директора № 41-К від 27.06.2007 року, яким позивачу була оголошена догана за те, що він не представив заступнику директора з навчальної роботи на перевірку нормативні акти, якими він керувався протягом 2006 - 2007 навчального року. Після цього, наказом директора коледжу № 61-К від 30.08.2007 року, позивач був звільнений з посади керівника фізичного виховання на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання своїх функціональних обов,язків і цим же наказом переведений на посаду викладача фізичного виховання. Далі наказом директора коледжу № 90-К, від 14.11.2007 року, позивачу була оголошена ще одна догана за невиконання вимог навчально-виховного процесу з фізичного виховання. Позивач вважає, що накази про його звільнення і переведення на нижче оплачувану роботу та про накладення дисциплінарних стягнень є незаконними. Перш за все вважає, що наказаом № 41-К від 27.06.2007 року, йому безпідставно була оголошена догана, оскільки на момент вимоги заступником директора [PERSON] передати їй на перевірку відповідну нормативну документацію, він не знав, що наказ № 36-К про його звільнення з посади керівника фізичного виховання був скасований 25.06.2007 року, наказом директора коледжу № 40-К і про останній наказ він дізнався лише 03.07.2007 року, коли отримав його копію поштою. Також вважає наказ № 61-К від 30.08.2007 року, яким він одночасно був звільнений і переведений на іншу посаду таким, що суперечить діючому законодавству, оскільки таке останнім не передбачено. З свого боку позивач не вбачає систематичного невиконання ним покладених на нього посадових обов,язків і згоди на переведення на іншу посаду, він не давав. Крім того, відповідач не згоден з останнім наказам № 90-К від 14.11.2007 року, про оголошення йому догани оскільки протягом навчального року документація у нього не перевірялася і адміністрація коледжу ніколи її не вимагала, а також відсутня його вина в тому, що його заняття відвідувала мала кількість студентів і в його посадові обов,язки не входить забезпечення явки студентів на заняття. Вказуючи на зазначене, позивач просить постановити рішення суду яким поновити його на посаді керівника фізичного виховання коледжу, визнати накази - № 41-К від 27.06.2007 року та № 90-К від 14.11.2007 року про оголошення доган та № 61-К від 30.08.2007 року про звільнення та переведення на іншу посаду - незаконними, стягнути з відповідача на його користь різницю в заробітку викладача фізичного виховання і керівника фізичного виховання за весь час виконання нижче оплачуваної роботи та 3 000 гривень в рахунок компенсації за спричинену моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги відповідно до свого позову. Представник відповідача, директор коледжу Фомакін Л.Б. позов не визнав і суду показав, що дійсно своїм наказом № 36-К, від 01.06.2007 року, він звільнив позивача [PERSON] з посади керівника фізичного виховання за перевищення своїх службових повноважень, але відповідно до протесту прокурора Путивльського району, своїм же наказом № 40-К, від 25.06.2007 року, скасував вище вказаний наказ про звільнення, про що адміністрацією коледжу в цей же день було доведено [PERSON] Зважаючи на доповідну записку заступника директора з навчальної роботи [PERSON]. про дозвіл перевірити роботу керівника фізичного виховання [PERSON], оскільки останній на кінець навчального року не здав своєї звітної документації, відповідачем був виданий наказ, про створення комісі і перевірки роботи керівника фізчного виховання [PERSON] Під час перевірки, на пропозиції комісії[PERSON] не надав нормативної документації якою він повинен керуватись в своїй роботі як керівник фізичного виховання, відмовився надати будь-які пояснення про що були складені відповідні акти і за наслідками перевірки, наказом по коледжу 27.06.2007 року, йому була оголошена догана з яким[PERSON] ознайомився, але від підпису відмовився. Після цього, в серпні 2008 року, у зв,язку з надходженням скарг на керівника фізичного виховання [PERSON], знову була створена комісія про перевірку його роботи. Комісія дійшла висновку, що[PERSON] як керівник фізичного виховання не в повній мірі виконував свої посадові обов,язки. Зовсім не виконувалась робота щодо розробки заходів забезпечення охорони здоров,я робітників коледжу, відсутній перспективний план розвитку фізкультурно-оздоровчої роботи, зовсім не здійснювався контроль за роботою викладачів секцій, якістю уроків, секцій, факультативів. [PERSON]не зміг надати для перевірки картки контролю за роботою викладачів. Відсутні затверджені тести і нормативні оцінки фізичної підготовленості студентів, хоча це одні з головних положень посадових обов,язків керівника фізичного виховання. Наказом № 61-К, від 30.08.2007 року, за погодженням з профспілковим комітетом коледжу, за систематичне невиконання функціональних обов,язків, на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України,[PERSON] був звільнений з посади керівника фізичного виховання і за його заявою, цим же наказом переведений на посаду викладача фізичного виховання коледжу. Крім того, під час перевірки груп підвищення спортивної майстерності у [PERSON] не було плануючої документації, виявлений низький відсоток відвідування, хоча це питання розглядалось на нараді при директорі і йому були зроблені зауваження. Однак не зважаючи на це, протягом вересня - листопада [PERSON] не велась робота по доукомплектуванню групи підвищення спортивної майстерності, тому наказом від 14.11.2007 року, за невиконання вимог навчально-виховного процесу з фізичного виховання, функціональних обов,язків викладача, [PERSON] була оголошена догана. Відповідач вважає, що всі дисциплінарні стягнення застосовані до [PERSON] цілком обгрунтовані і законні, тому його позовні вимоги вважає безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши всі наявні у справі докази та матеріали справи в совокупності, дійшов до наступного. Судом встановлено, що з 27.08.1996 року,[PERSON] працював на посаді викладача фізичної культури Путивльського педагогічного коледжу (а.с. 21). Згідно з наказом директора коледжу № 60-К від 04.10.2005 року,[PERSON] призначений на посаду керівника фізичного виховання коледжу (а.с. 22). Наказом № 36-К від 01.06.2007 року, за перевищення службових повноважень[PERSON] був звільнений з посади керівника фізичного виховання (а.с. 4), але на виконання протесту прокурора, наказ № 36-К про звільнення, був скасований наказом директора коледжу № 40-К від 25.06.2007 року, як незаконний (а.с.5, 137). Наказом директора закладу № 41-К від 27.06.2007 року, позивачу як керівнику фізичного виховання оголошена догана за те, що він не виконав неодноразові вимоги заступника директора з навчальної роботи [PERSON]. і не представив їй на перевірку нормативні документи, якими він керувався в своїй роботі протягом 2006 - 2007 навчального року, як це передбачено його безпосередніми функціональними обов,язками. Сам позивач в судовому засіданні не заперечував про те, що дійсно на вимогу [PERSON]. 25.06.2007 року, він не надав останній нормативні документи для перевірки, оскільки на той час він не знав, що наказ про його звільнення з посади керівника фізвиховання, скасований директором і вважав, що не повинен виконувати вимоги заступника директора. Однак суд критично оцінює пояснення позивача, що на момент вимог адміністрації надати відповідну документацію він не знав про скасування наказу про його звільнення з посади керівника фізичного виховання, тобто його поновлення на цій посаді. Посяснення позивача в цій частині спростовуються показами свідків по справі - заступника директора коледжу з навчальної роботи [PERSON]., заступника директора коледжу з навчально-виробничої роботи [PERSON]., завідуючої відділенням фізичного виховання коледжу [PERSON]., методиста [PERSON]., завідуючої шкільним відділенням [PERSON]. та секретаря директора [PERSON]. які аналогічно суду пояснили, що в той же день, 25.06.2007 року, [PERSON] було доведено про скасування наказу про його звільнення з посади керівника фізичного виховання і поновлено на даній посаді та запропоновано ознайомитись у відділі кадрів з даним наказом, але від підпису даного наказу він відмовився, що засвідчено відміткою виконуючої обов,язки інспектора відділу кадрів (а.с. 137). Після цього, в зв,язку з закінченням учбового року, [PERSON] було запропоновано надати для перевірки нормативні документи якими він керувався і які передбачені його посадовими обов,язками як керівника фізичного виховання (а.с. 26-27), однак на неодноразові вимогим відповідної документації він не надав і від пояснень відмовився. По даних фактах, директору коледжу були надані доповідні записки та комісійно складені акти (а.с. 29-34), з яким[PERSON] ознайомився, але від підпису відмовився. Крім того судом встановлено, що фактично трудові відносини з [PERSON] як з керівником фізичного виховання не переривались, він постійно отримував заробітну плату як керівник і достовірно знаючи, що він поновлений на посаді керівника фізичного виховання не виконав і ігнорував обгрунтовані вимоги адміністрації коледжу, не надав для перевірки нормативні документи, якими він керувався в своїй роботі протягом 2006-2007 навчального року - нормативи з фізичної підготовки, плануючу документацію, картки відвідування занять викладачів секції фізичного виховання і т. і., що являється порушенням Статуту коледжу стосовно підпорядкованості і підзвітності керівництву коледжу, порушенням своєї посадової інструкції керівника фізичного виховання, за що і отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Тому зважаючи на зазначене, суд вважає, що наказ № 41-К від 27.06.2007 року, відносно [PERSON] про дисциплінарне стягнення у вигляді догани цілком обгрунтований, а позовні вимоги [PERSON] в частині визнання даного наказу незаконним безпідставні і такі, що не підлягають задоволенню. Наказом № 61-К, від 30.08.2007 року, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне не виконання функціональних обов,язків[PERSON] звільнений з посади керівника фізичного виховання і цим же наказом переведений на посаду викладача фізичного виховання, про що останній був ознайомлений в цей же день і підтвердив своїм підписом (а.с.54). В даному наказі йдеться, що 27.06.2007 року, за невиконання обов,язків керівника фізичного виховання відносно планування роботи, [PERSON] була оголошена догана. Далі вказується, що[PERSON] продовжує несумлінно виконувати обов,язки керівника фізичного виховання, тому пунтом 1 даного наказу [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Судом встановлено, що під час винесення даного наказу, між директором коледжу і самим [PERSON] оговорювалось питання про переведення [PERSON] на посаду викладача фізичного виховання і останній власноручно написав таку заяву з клопотанням про переведення (а.с. 55) і пунктом 2 цього ж наказу, останнього перевели на посаду викладача, що вцілому не відповідає вимогам чинного трудового законодавства. Тобто встановлено, що трудові відносини з [PERSON] не переривались, а в даному наказі фактично йшлося про його переведення на іншу посаду, а не про звільнення. Крім того судом встановлено, що після цього[PERSON] продовжував працювати викладачем і лише 10.01.2008 року за власним бажанням звільнився з коледжу, а з 11.01.2008 року і потеперішній час працює викладачем кафедри теорії та методики фізичного виховання соціально-гуманітарного факультету Глухівського державного педагогічного університету (а.с. 136). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 КзпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що позивач вважаючи наказ № 61-К, від 30.08.2007 року, про його звільнення і переведення незаконним і знаючи про це з дня його винесення, про що свідчить його підпис на наказі не використав своє законне право на звернення до суду у визначений законом строк. Посилання позивача в своєму позові, що він пропустив строк звернення до суду в зв,язку з тим, що звертався з заявою до прокурора стосовно законності його звільнення та переведення на іншу посаду, суд вважає безпідставними, оскільки це не є тими поважними причинами які б перешкоджали йому звернутися до суду як це прямо передбачено Законом і строки звернення до суду, слід вважати пропущеними без поважних причин. Зважаючи на те, що позивач на свою заяву отримав відповідповідь прокурора датовану 15.10.2007 року, але звернувся до суду з позовом лише 13.12.2007 року, тобто і в даному випадку пропустивши термін звернення. Крім того, питання про поновлення строку звернення до суду позивачем не ставилось ні в своєму позові, ні в судовому засіданні, тому в частині вимог позивача про визнання незаконним наказу № 61-К, від 30.08.2007 року, слід відмовити у зв,язку з пропущенням ним строків звернення до суду. Наказом № 90-К, від 14.11.2007 року, [PERSON] була оголошена догана за невиконання вимог навчально-виховного процесу з фізичного виховання, функціональних обов,язків викладача. В наказі йдеться, що на 2007-2008 навчальні роки, були створені групи підвищення спортивної майстерності (далі ПСМ) студентів коледжу і години ПСМ включені в навантаження викладачів фізичного виховання. Згідно положення про організацію фізичного виховання та масового спорту у вищих навчальних закладах, кількість студентів у групі повинна бути 8-12 чоловік. Під час перевірок ПСМ з баскетболу у [PERSON] на заняттях виявлений низький відсоток відвідування секції студентами, по 4, 5, 6 осіб замість 8-12 осіб, що не відповідає вимогам організаційно-виховного процесу і положенню про організацію фізичного виховання і масового спорту. Судом встановлено, що[PERSON] працюючи на посаді викладача фізичного виховання коледжу, з вересня 2007 року, фактично організовував і проводив заняття груп ПСМ та мав в наявності необхідну документацію для проведення занять, що підтверджується письмовими доказами та його поясненнями (а.с. 141-147), тобто належним чином виконував свої службові обов,язки викладача. Неявка студентів на заняття є об,єктивним процесом, їх волевиявленням відвідувати заняття чи навпаки, що на думку суду не може бути поставлене позивачу в вину, як викладачу. З цих підстав, суд вважає вимоги позивача щодо визнання наказу № 90-К, від 14.11.2007 року, про оголошення йому догани - не законним, цілком обгрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що останні не підлягають задоволенню, оскільки позивач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не довів і не надав суду доказів того, що наказом про оголошення йому догани № 90-К, від 14.11.2007 року, йому була заподіяна моральна шкода та спричинені певні моральні страждання. На підставі викладеного,

Outcome: partial