overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 вересня 1975 року в виконкомі Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, актовий запис № 17. В шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Спільне життя припинили у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя. Останні 8 років проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують та ніхто із них не бажає помиритися. У зв'язку з наведеним позивач просив позов задовольнити та шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю і в своєму поясненні підтвердив обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] надала в суд заяву в якій зазначила, що позов не визнає, згоду на розірвання шлюбу не дає та просить справу розглянути у її відсутність. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що 06 вересня 1975 року в виконкомі Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 17. В шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Спільне життя припинили у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя. Останні 8 років проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. З 2001 року проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують та наміру для примирення ніхто із них не приймав. Позивач не виявив наміру проживати спільно у шлюбі. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ним та відповідачкою не можливе, шлюб носить тільки формальний характер. Спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. За таких обставин шлюб необхідно розірвати. Позивач шлюб розриває вперше. На підставі викладеного, ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

В лютому 2008 року КЖРЕП № 14 звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за експлуатаційні витрати по утриманню будинку в сумі 1708 грн. 67 коп. Посилався на те, що відповідачі проживають в квартирі[ADDRESS], та за період з липня 2003 року по січень 2008 року користувалися послугами ЖРЕП № 14, ( вивіз сміття, прибирання при будинкової території, освітлення під'їзду та іншими), за що зобов'язані були щомісячно вносити квартплату та плату за експлуатаційні витрати. КЖРЕП неодноразово звертався до відповідачів в письмовій та усній формі з попередженнями про наявність заборгованості, та з проханням укласти угоду про участь в утриманні будинку та при будинкової території, вказуючи, що згідно ст..20 ч.3 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти такий договір, однак відповідачі не звернення адміністрації КЖРЕПУ не реагують. Незважаючи на те, що відповідачі не заключили угоду з підприємством КЖРЕП -14 , будинок відповідачів перебуває на балансі даного підприємства, надає послуги з утримання будинку та при будинкової території, по причині того, що відповідачі не уклали угоду не надавати послугу всьому будинку підприємство не має таких підстав, так як квартира відповідачів є невід'ємною складовою цілісності всього будинку. За даний період відповідачі частково проплачували за отримані послуги, однак всю суму не оплатили і тому за ними рахується заборгованість в сумі 1708 гривен 67 копійок, на неодноразове попередження відповідачі добровільно не погасили борг. Враховуючи викладене просили стягнути з[PERSON], [PERSON], [PERSON] на їх користь заборгованість в сумі 1708 гривень 67 копійки. В судове засідання від представника позивача надійшла заява в якій вони позов підтримують частково в сумі 284 грн.69 коп. та просять справу розглядати в їх відсутність. Від відповідачів в судове засідання надійшла заява в якій вони позов визнають, та не заперечують проти стягнення з них 284 грн. 69 копійок заборгованості Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню . Судом встановлено, що будинок по[ADDRESS] знаходиться на балансі КЖРЕП №14. З копії роздруківки особового рахунку [NUMBER] відкритого на гр.[PERSON]. в період з липня 2003 року по січень 2008 року борг становить 284 грн. 69 коп. Таким чином встановлено, що відповідачі дійсно є споживачами послуг КЖРЕП №14, отримували послуги від позивача де вони проживають, однак не оплачували послуги які їм були надані в повному об'ємі і таким чином у них існує борг в сумі 284 грн. 69 коп., який підлягає стягненню з них в користь позивача, 30 грн. сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, та 51 грн. судових витрат по справі на рахунок Держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

В березні 2008 року позивачка[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказує на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 24 травня 2004 року . Даний шлюб як для неї так і для відповідача перший. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей син [PERSON][INFO] року народження та донька [PERSON][INFO] року народження. Причиною звернення до суду стало через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини, з плином часу особисті взаємовідносини погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, що приводило до виникнення неприязних стосунків, частих непорозумінь та конфліктів, склалася напружена атмосфера. Одруження з відповідачем виявилось не вдалим. З вересня 2007 року по теперішній час припинили подружні стосунки. Втрачені почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Фактично сім'я існує формально, позивачка вважає, що зберегти сім'ю не може, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просила розірвати шлюб, оскільки довгий час не підтримує подружніх стосунків, у неї немає почуттів любові до відповідача. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав не заперечував проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З свідоцтва про укладення шлюбу від 24 травня 2004 року виданого Заставнівським районним управлінням юстиції Чернівецької області вбачається, що шлюб уклали [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтв про народження вбачається , що [INFO]року народився [PERSON] та [INFO] року народилася [PERSON] батьками яких є [PERSON] та[PERSON]. Судом з'ясовано, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного , на примирення не погоджуються. При таких обставинах суд вважає, що сім'я у сторін зберегтися не може існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін і це має істотне значення, а тому шлюб потрібно розірвати. Витрати по розірванню шлюбу потрібно покласти на відповідача з врахуванням сімейного та матеріального стану сторін. На підставі викладеного та ст.ст.109,110,112 сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Пояснила, що з [PERSON] проживала у фактичних шлюбних стосунках. Від даннних стосунків у них народився син [PERSON], [INFO]року народження. Згідно актового запису №2 від 05.01.1998 року [PERSON] встановив батьківство над даною дитиною. В березні 2001 року він припинив стосунки з позивачкою. Неутримує дитину та не турбується його майбутнім. Згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON]Просить стягнути з нього аліменти на утримання та виховання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON]. свій позов підтримала повністю і в своєму поясненні підтвердила обставини викладені в ній. Відповідач в судовому засіданні не з'явився , незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання. У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази які були у справі суд вважає, що позов обґрунтований, і підлягає задоволенню так як обставини викладені в позовній заяві підтверджуються доказами, які маються в справі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

11 березня 2008 року до суду звернувся прокурор в інтересах [PERSON] з позовом до ТОВ АФ «Краєвид» про відшкодування збитків за період безоплатного користування землею в сумі 272,15 грн. та звільнення земельної ділянки, зазначивши, що в 2007 році ТОВ АФ «Краєвид» без укладення договору оренди використовувало належну [PERSON] земельну ділянку, не виплатило орендної плати, чим завдало позивачу шкоди. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому повістки. Відповідач не направив до суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами про права і взаємовідносини сторін, так як позивач погодився на такий розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, дослідивши добуті докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку передбачених законодавством України і договором оренди землі. Відповідно до п. Ґ ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Стаття 156 ЗК України передбачає тимчасове зайняття сільськогосподарських угідь як одну з підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2007 року було визнано вину [PERSON]в скоєнні ним правопорушення, передбаченого ст. 531 К України про АП, накладено на нього, як директора ТОВ АФ «Краєвид», стягнення у виді штрафу. Постанова від 06 серпня 2007 р. підтверджує факт самовільного зайняття та використання в 2007 році підприємством ТОВ АФ «Краєвид» земельної ділянки позивача. З письмових пояснень директора ТОВ АФ «Краєвид» [PERSON]та бухгалтера [PERSON], видно, що письмовий договір оренди землі з позивачем не укладався. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що через відсутність договору між позивачем та ТОВ АФ «Краєвид», останній не має підстав для здійснення оплати за користування землею. Відповідно до довідки ТОВ АФ «Краєвид» орендна плата за користування земельною ділянкою в 2007 р. складає 272,15 грн. Суд визнає достатнім та достовірним доказом розрахунок заборгованості по орендній платі, оскільки він проведений відповідно до чинного законодавства, відповідає фактичним обставинам даної справи. За таких обставин стягненню на користь позивача підлягає сума заборгованості по орендній платі, яка зазначена в розрахунку. З відповідача підлягає стягненню державне мито на користь держави в розмірі 51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

11 березня 2008 року до суду звернувся прокурор в інтересах [PERSON] з позовом до ТОВ АФ «Краєвид» про відшкодування збитків за період безоплатного користування землею в сумі 272,15 грн. та звільнення земельної ділянки, зазначивши, що в 2007 році ТОВ АФ «Краєвид» без укладення договору оренди використовувало належну [PERSON] земельну ділянку, не виплатило орендної плати, чим завдало позивачу шкоди. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому повістки. Відповідач не направив до суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами про права і взаємовідносини сторін, так як позивач погодився на такий розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, дослідивши добуті докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку передбачених законодавством України і договором оренди землі. Відповідно до п. Ґ ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Стаття 156 ЗК України передбачає тимчасове зайняття сільськогосподарських угідь як одну з підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2007 року було визнано вину [PERSON]в скоєнні ним правопорушення, передбаченого ст. 531 К України про АП, накладено на нього, як директора ТОВ АФ «Краєвид», стягнення у виді штрафу. Постанова від 06 серпня 2007 р. підтверджує факт самовільного зайняття та використання в 2007 році підприємством ТОВ АФ «Краєвид» земельної ділянки позивача. З письмових пояснень директора ТОВ АФ «Краєвид» [PERSON]та бухгалтера [PERSON]., видно, що письмовий договір оренди землі з позивачем не укладався. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що через відсутність договору між позивачем та ТОВ АФ «Краєвид», останній не має підстав для здійснення оплати за користування землею. Відповідно до довідки ТОВ АФ «Краєвид» орендна плата за користування земельною ділянкою в 2007 р. складає 272,15 грн. Суд визнає достатнім та достовірним доказом розрахунок заборгованості по орендній платі, оскільки він проведений відповідно до чинного законодавства, відповідає фактичним обставинам даної справи. За таких обставин стягненню на користь позивача підлягає сума заборгованості по орендній платі, яка зазначена в розрахунку. З відповідача підлягає стягненню державне мито на користь держави в розмірі 51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона з 1973 року по 2002 рік працювала секретним бібліотекарем в секретній бібліотеці Військового інституту телекомунікації та інформатизації національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі по тексту - інститут). Наказом № 4б від 30.08.2002 року позивачка була звільнена з інституту за скороченням штату. При звільненні позивачці було виплачено вихідну допомогу в розмірі 327 гривень 26 копійок. Інститутом в порушення вимог КЗпП України, позивачці не було випла­чено всіх належних їй сум в день її звільнення та за рішенням суду стягнуто на користь позивачки невиплачену частину вихідної допомоги при звільненні в розмірі 48 гривень 49 копійок. У зв'язку з тим, що вказану суму було стягнуто з інституту в примусовому порядку виконавчою службою 21.09.2007 року, позивачка вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України, інститут повинен випла­тити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку з вересня 2002 року по вересень 2007 року - за 61 місяць, що за розрахунками позивачки становить 22 890 гривень 86 копійок. Також, позивачка зазначила, що неправомірною поведінкою відповідачів щодо розрахунку при звільненні з роботи, відсутність реагування Міністерства оборони України за зверненнями позивачки та порушення відповідачами її трудових прав завдали позивачці моральної шкоди яку вона оцінила в розмірі 16 136 гривень. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідачів солідарно на її корись середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 22938 гривень 86 копійок та моральну шкоду в розмірі 2928 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не з'явилися. Оскільки відповідачі належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи та від них не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечила проти розгляду справи у відсутності представників відповідачів в заочному порядку, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

11 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохає визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька, до складу якої входить рахунок №[NUMBER], відкритий у Філії Роменського відділення №147/043 Державного ощадного банку України. Свої вимоги мотивував тим, що строк звернення до нотаріальної контори, він пропустив в силу того, що не знав про те, що батько заповідав йому вклади. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав повністю. Відповідачі до суду не з»явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність і згодою із позовом. Представники Хмелівської сільської ради та Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явилися, але надіслали до суду письмові заяви, в яких не заперечували проти позову і просили справу розглянути без участі їх представників. Заслухавши позивача, вивчивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді рахунку №[NUMBER], який був відкритий у Філії Роменського відділення №147/043 Державного ощадного банку України. На вказаний вклад померлий зробив заповідальне розпорядження на ім.»я позивача. Крім останнього, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина та син, відповідачі по справі, які відмовились від спадщини в установлений законом строк. що підтверджується їх заявами. Після смерті батька позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що не знав, що батько заповідав йому вклади. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними. Продовження строку прийняття спадщини не порушує будь-чиїх прав, не суперечить суспільним інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що він є рідним сином [PERSON]та [PERSON]. [PERSON]доводиться заявнику рідним братом. В свідоцтві про народження заявника в графі «прізвище» його прізвище зазначено як [INFO]. В графі «батьки» також зазначено прізвище батьків як [INFO]. Свідоцтво про народження заявника оформлялося на російській мові, а коли він отримував паспорт, то в паспорті в графі «прізвище» його прізвище зазначено як [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть мати заявника [PERSON]померла[INFO], батько заявника [PERSON]помер[INFO], а брат [PERSON]помер [INFO] Після смерті матері, батька та брата відкрилась спадщина. Заявник є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків і спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата. Крім заявника спадкоємців першої черги за законом після смерті батьків і спадкоємців другої черги за законом після смерті брата нікого немає. Через те, що в свідоцтві про смерть матері, батька та брата їхні прізвища зазначені як [INFO] , а в паспорті заявника прізвище зазначено як [INFO], він не може вступити в спадщину. У даний час виникає необхідність встановлення факту родинних відносин між заявником та його матір'ю [PERSON], батьком [PERSON]та братом [PERSON]. Заявник звернувся до суду з даною заявою і просить встановити факт родинних відносин, визнавши що [PERSON]є матір'ю заявника, [PERSON]- є його батьком, а [PERSON]є його рідним братом. В попередньому судовому засіданні заявник вимоги підтримав, просив встановити факт родинних відносин, визнавши що [PERSON]є матір'ю заявника, [PERSON]- є його батьком, а [PERSON]х його рідним братом. Зацікавлена особа - представник Городянської районної державної контори Чернігівської області в попереднє судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON]є матір'ю заявника, [PERSON]- є його батьком, а [PERSON]є його рідним братом, підлягає задоволенню, з наступних підстав. З наданих суду доказів вбачається, що згідно копії свідоцтва про одруження (а.с. 10) «[PERSON]» уклав шлюб з «[PERSON]», після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - «[INFO]», дружині - «[INFO]», згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 6) батьками [PERSON][INFO]та [PERSON][INFO]є [PERSON]та [PERSON]. В копіях свідоцтв про смерть (а.с. 7-9) зазначено, що [PERSON]помер[INFO], [PERSON]помер [INFO], [PERSON]померла[INFO]. Згідно копії паспорта (а.с. 11-12) прізвище заявника зазначено [PERSON], «[PERSON]» (російською), тому суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин, а саме, що [PERSON]є матір'ю, [PERSON]- є батьком, а [PERSON]є рідним братом [PERSON].

Outcome: approved