Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

У травні 2006 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом до відповідачів та просила стягнути на її користь за рахунок доходів Державного бюджету України 7445 грн. витрат понесених на поховання чоловіка та 700 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог зазначала, що працівниками Попільнянського РВ УМВС України у Житомирській області [PERSON] та [PERSON] [INFO] був затриманий та доставлений до чергової частини райвідділу її чоловік [PERSON]. На шляху слідування від місця затримання до райвідділу міліції [PERSON] та [PERSON] застосовували до [PERSON] фізичне насильство у вигляді нанесення ударів по різних частинах тіла, а після втрати свідомості вказані працівники міліції волочили тіло по землі. У Попільнянському райвідділі міліції не було надано [PERSON] першу медичну допомогу та не викликалась швидка медична допомога. Внаслідок неправомірних дій з боку працівників міліції [PERSON] помер. Крім того позивачка зазначала, що правоохоронними органами та їх посадовими особами не було вжито заходів до встановлення винних осіб у смерті [PERSON] та не було порушено кримінальну справу органами прокуратури. Рішенням Попільнянського районного суду позов задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок доходів Державного бюджету України на користь [PERSON] 7445 грн. витрат на поховання чоловіка [PERSON] та 450 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У поданих апеляційних скаргах Державне казначейство України, прокуратура Житомирської області та Попільнянський РВ УМВС України в Житомирській області, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вважають, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Справа №22ц/131 Головуючий у суді 1-ої інстанції Гончаренко В.М. Категорія 21 Суддя-доповідач Забродський М. І. Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, суд вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] з 12 до 13 години [PERSON] знаходився в привокзальному кафе „СВ" на залізничній станції смт. Попільня в колі своїх знайомих. Там же в колі своїх знайомих знаходився працівник Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] Між учасниками цих двох груп людей виник словесний конфлікт в ході якого працівник міліції [PERSON] прийняв рішення про примусове доставления [PERSON] до районного відділу міліції. З цією метою він викликав по рації співробітника райвідділу [PERSON], за допомогою якого і був доставлений [PERSON], в стані алкогольного сп'яніння, близько 13 години до райвідділу міліції. Там були складені два адміністративні протоколи за вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 173, 185 КпАП України. Проте рішень, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не прийнято (а.с. 12, 13, 66) відмовного матеріалу. В супереч вимогам вказівки МВС України № 4127/АН від 30 травня 2001 року працівники міліції карету швидкої медичної допомоги для медичного обстеження доставленого не викликали, в книгу обліку громадян, які відвідували та запрошувались до Попільнянського РВ УМВС України, [PERSON] не записали, що стверджується висновком по матеріалах службової перевірки по факту смерті останнього(а.с. 66) відмовного матеріалу. За таких обставин суд правильно вважав правдивими покази свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON], що до початку доставления [PERSON] до райвідділу міліції він не мав жодних ознак тілесних ушкоджень. Свідок [PERSON] показав, що [INFO] на бетонній підлозі в приміщенні Попільнянського райвідділу міліції він побачив у лежачому стані, без свідомості, з численними ознаками тілесних ушкоджень свого батька. Разом з працівниками міліції помістив його у свій автомобіль та доставив додому, а потім до районної лікарні. З лікарського свідоцтва про смерть №1850 видно, що смерть [PERSON] настала [INFO] в автомобілі при доставці в ТМО. Безпосередньою причиною смерті стали крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, а також закрита черепно-мозкова травма(а.с. 6). Згідно акту судово-медичного дослідження трупа [PERSON] №640 від 26 травня 2003 року, закрита черепно-мозкова травма, крововиливи в головний мозок могли утворитися як від дії твердих тупих предметів, так і від падіння на площину, в тому числі і при прискореному падінні (поштовх, удари, тощо). При цьому дій тупих предметів чи падінь на площину, внаслідок чого [PERSON] отримав зазначені тілесні ушкодження було не менше двох (а.с. 78-83). Судовою колегією палати в кримінальних справах апеляційного суду в Житомирській області (а.с. 72) встановлено, що [INFO] [PERSON], із застосуванням фізичного насильства працівниками міліції [PERSON] та [PERSON] був затриманий. До затримання будь-яких конфліктних ситуацій в потерпілого з іншими особами не було, як і не було на ньому жодних ознак тілесних ушкоджень. Тому суд першої інстанції правильно вважав, що [PERSON] був підданий побиттю працівниками міліції, отримані ним тілесні ушкодження, знаходяться в причинному зв'язку з побиттям і є його наслідком, незалежно від того, безпосередньо від ударів вони отримані чи опосередковано через прискорене падіння від таких ударів. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов'язок держави - захищати життя людини. У відношенні до життя [PERSON] держава в особі органу міліції та прокуратури порушила його право та не виконала свій обов'язок, оскільки смерть потерпілого так і не розслідувана. Постанови про відмову у порушенні кримінальної справи неодноразово скасовувалися судами. За таких обставин в суді першої інстанції доведено факт ухилення прокуратури Попільнянського району Житомирської області від належного розслідування обставин насильницької смерті [PERSON] Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Виходячи з наведеного, суд правильно вважав, що органи міліції та прокуратури є органами державної влади, а тому заподіяна шкода позивачці повинна відшкодовуватися за рахунок держави. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивачки витрат на поховання чоловіка, суд виходив з того, що вони підтверджені документально, а тому стягнув їх у розмірі 7445 грн. Ці його висновки відповідають матеріалам справи (а.с. 84-93). Задовольняючи позов [PERSON], в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що смерть чоловіка негативно вплинуло на морально-психологічний стан позивачки. Цим порушено право її на сімейне життя. Вона ізолює себе від спілкування з оточуючими людьми, сусідами, друзями. Неможливість досягти справедливості, щодо належного розслідування обставин смерті чоловіка, принижує її людську гідність. Разом з тим, визначений судом розмір відшкодування в сумі 457 445 грн. є завищений. З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких завдано позивачці внаслідок смерті її чоловіка їх тривалості, вимушених змін у житті позивачки та її стосунках з оточуючими, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, апеляційний суд вважає можливим змінити рішення суду та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 200 000 грн. Визначений розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial