Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

В січні місяці 2008 року, позивач звернувся до суду з позовом до Чорнобаївської районної Державної адміністрації про визнання права на земельну частку /пай/ зазначивши, що з 1963 року працює в колективному сільськогосподарському підприємстві ,,Радянська Україна,, яке в 1995 році було реорганізовано в СКВ.,,Міжгір,я,, с.Скородистик Чорнобаївського р-ну та мав право на земельну частку , в землях переданих Іркліївською Сільською Радою в колективну власність даній юридичній особі так, як являвся членом колишнього колгоспу і був включений до списку /додатка / осіб які являлись членами колективного сільськогосподарського господарства та який додавася до державного акта на землю ,що на думку позивача -надавало право отримати сертифікат на належну в не розпайованих землях йому часточку/пай/, що знаходяться в користуванні СКВ.,,МІЖГІР,Я,,- правонаступника колишнього колгоспу та який підтверджував би дане право на земельну частку/пай/ оскільки земля в спілці колективних власників-знаходиться в колективній власності та до цього часу ,в порушення діючого земельного законодавства не розпайована. Враховуючи ,що з часу реорганізації колишнього к-пу ,,Радянська Україна,, та до дня звернення до суду паювання землі, всупереч чинному законодавству не проведено , розмір земельних паїв не визначено і не затверджено на загальних зборах спілки ,а сам позивач не отримав правоустановлюючого документа на земельну частку/пай/ на яку Він має право, позивач вважає ,що його суб.єктивне право на отримання такого документа порушено, що і змусило останнього звернутись за захистом порушеного на його думку права до суду. В попередньому судовому засіданні ,на підставі клопотання позивача, ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача- С.К.В. ,,МІЖГІР,Я,,/спілку колективних власників/ с.Скородистик Чорнобаївськогого району Черкаської області, в користуванні ,якої знаходяться не розпайовані землі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги , просять їх задоволити та стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати ,включаючи і витрати пов.язані з наданням осчтанньому юридичної допомоги. Представник відповідача -Чорнобаївської райдержадміністрації ,який брав участь в судовому засіданні -14 лютого 2008 року ,позов не визнав та надав письмові заперечення згідно яких вважає ,що позов направлено до не належного відповідача оскільки зі слів останнього , районною райдержадміністрацією були вжиті всі необхідні заходи для розпаювання землі. Зокрема неодноразово направлялися в СКВ.,,Міжгір.я,, листи з вимогою на зборах сільськогосподарського товариства розглянути питання паювання землі ,що знаходиться в колективній власності спілки, затвердити склад комісії ,що буде займатись паюванням та уточнити списки осіб колишніх членів колективного сільськогосподарського товариства ,які мали право на земельну частку пай. Враховуючи ,що СКВ.,,Міжгір.я,, являється колективним сільськогосподарським товариством, а його майно та землі згідно статуту спілки ,являються не подільними і рішення про паювання землі ,що знаходиться в колективній власності - може бути прийнято лише на загальних зборах, проведених уповноваженими та керівництвом господарства, а втручання в діяльність спілки заборонена змістом статуту, районна Державна адміністрація не могла самостійно провести відповідні збори та вплинути відповідним чином на хід паювання, хоча за згодою райдержадміністрації ще в 2006 році було надано дозвіл землевпорядній організації на розробку проекта із землеустрою, в адміністративних межах розташування даних земель та проведено ряд інших організаційного характеру міроприємств направлених на проведення паювання, тому районна Державна адміністрація вважає ,що належним відповідачем повинно бути СКВ.,,Міжгір.я ,, та нести в повному обсязі відповідальність за невиконання законодавства України пов.язаного з паюванням землі оскільки землі ,що підлягають паюванню знаходяться у колективній власності даного суб.єкта господарювання ,а не держави. Представник співвідповідача СКВ. ,,Міжгір,я,, в судове засідання не з,явився, а керівництвом спілки колективних власників майна -надано суду письмове заперечення за вх .№ 122 від 18.02.2008 року стосовно якого, спілка не вважає себе співвідповідачем і просить відмовити в задоволенні позову оскільки вважає ,що право позивача не порушено так ,як позивача включено до списку додатку до державного акту і Він має право на земельну частку /пай/ ,а так ,як земля до цього часу не розпайована то паїв відповідно- не існує,що унеможливлює визнати право на те чого не має, тому на думку керівництва спілки позов позивача про визнання за ним права на земельну частку в нерозпайованих землях упереджений та такий ,що не підлягає до задоволення. Суд заслухавши надані йому пояснення, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, згідно наданої виписки зі списків членів колишнього кол-пу ,,Радянська Україна,, ,які додані до Державного акта на землю та правонаступником якого являється новостворена Спілка колективних власників СКВ. ,,Міжгір,я,, -позивач зазначений в даних списках за № 802 ,що надає йому право на звернутись до суду за захистом своїх не визнаних прав . Згідно статуту новоствореного господарства, що являється правонаступником колгоспу ,,Радянська Україна,, - Спілка є колективним сільськогосподарським підприємством, члени якого об,єднались для спільного господарювання на одержаній в колективну власність землі. Пунктом 6.12 розділу-6 статуту спілки встановлено,що спілка самостійно визначає порядок ,формування та використання фондів спілки. Згідно п.п.8.1.та.8.2 розділу 8 статут ,управління спілкою здійснюється на засадах самоврядування ,а керівними органами спілки являються -збори уповноважених ,виконоча та наглядово-ревізійна ради. В своїй діяльності спілка у відповідності до розділу-1 п.1.2.статуту, керується даним статутом та законодавством України . Змістом Указу Президента України № 720-1995 року ,зокрема п.1 визначено ,що паюванню підлягають землі передані сільськогосподарським підприємствам та товариствам, в тому числі створених і на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання ж земель ,згідно п.1 даного Указу полягало в визначенні розміру земельної частки/ паю кожного члена цього товариства чи то спілки,без виділення цієї частки в натурі,що ніяким чином не порущувало змісту п.1.1.статуту спілки- згідно якого земля і майно спілки являються не подільними та на ,що посилається в своїх запереченнях співвідповідач СКВ. ,,Міжгір.я,, так,як зміст даного Указу Презедента -не зобов.язував спілку колективних власників, виділяти землю її членам в натурі,а лише вимагав визначити розмір належної частки члену колективного господарського утворення та затвердити цей розмір на загальних зборах членів і видати відповідні правоустановчі документи на дані частки/паї/. Згідно п.2 - Указу Президента України ,,Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям,, від8.08.1995 року-право на земельну частку пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства в тому числі і пенсіонери ,що раніше працювали в ньому та залишаються його членами у відповідності до списку ,що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. В даному випадку, позивач внесений до списку осіб- членів колективного сільськогосподарського товариства ,що додавався до Державного акту при передачі державою в колективну власність земель в 1994 році і до цього часу, являється членом новоствореного колективного господарства СКВ.,,Міжгір,я,, ,яке являється правонаступником реорганізованого колгоспу та не визнає права позивача на земельну частку/ пай /про ,що зазначено в наданих даною юридичною особою запереченнях. Згідно наданих поясненнь, в судовому засіданні,представника відповідача- районної Державної адміністрації , остання не оспорює визнання права за позивачем на належну спадкодавцю ідеальну частку /пай/ в не розпайованих землях суб.єкта господарювання оскільки вважає ,що право позивача порушене спілкою колективних власників ,яка не виконала вимог діючих Указів Президента України,щодо проведення паювання та підлягає захисту в судовому порядку, оскільки надати позивачу районною державною адміністрацією правоустановлюючого документа чи відповідним органом в компетенцію якого входить виготовлення державних актів на землю ,що посвідчував би його право на земельну частку-пай ,до визначення розмірів земельної частки та його затвердження на зборах уповноважених спілки - не можливо. Змістом ст.ст.11ч.1 ;15,16 ЦК.України визначено підстави набуття та захисту цивільних прав і інтересів осіб. Згідно п.24 Постанови Пленума Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року ,,Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ,,- встановлено ,що член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку ,що додається до Державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку /пай/ з дня видачі цього акта . Змістом п.5 ст.2 Закону України,,Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власником земельних часток паїв визначено ,що документом який посвідчує право на земельну частку ,може бути рішення суду. В даному ж випадку, землі в СКВ " Міжгір"я с. Скородистик Чорнобаївського району в порушення чинного законодавства з 1994 року та на день звернення позивача до суду залишаються не розпайованими, відповідного правоустановлюючого документа на належну земельну частку позивачем - не отримано ,а керівництво спілки заперечує наявність права у позивача на звернення до суду. Таким чином суд вважає, що позивачем доведено наявність в нього суб"єктивного права на визнання за ним, в порядку спадкування, права на земельну частку /пай/, за рахунок не розпайованих земель СКВ " Міжгір"я ", та факт порушення даного права співвідповідачем : - Спілкою колективних власників, яка заперечує наявність такого права в останнього та не виконала по даний час вимоги чинного законодавства, стосовно проведення паювання ,тому на думку суду саме спілка колективних власників майна являється належним відповідачем по справі та повинна нести відповідальність за не виконання вимог законодавства направленого на паювання землі та здійснити відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні до суду. Позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат, підлягають задоволенню лише в частині відшкодування витрат понесених позивачем при їх сплаті на інформаційно-технічне забеспечення розгляду справи в розмірі - 1 грн. 50 коп. та 8 грн. 50 коп. судових витрат при зверненні до суду та за рахунок СКВ " Міжгір"я " с. Скородистик, Чорнобаївського району, Черкаської області так, як саме в користуванні даної юридичної особи знаходяться передані їй ще в 1994 році в колективну власність та до цього часу не розпайовані даною юридичною особою - землі. Витрати понесені позивачем з отриманням правової допомоги, відшкодуванню не підлягають оскільки, стороною не надано суду документів, що стверджували б сплату таких витрат фахівцю в галузі права. Це зокрема свідоцтво про реєстрацію даного фахівця, як суб"єкта підприємницької діяльності чи ордер адвоката, копія диплома про закінчення відповідного навчального закладу та отриманої спеціальності-юрист. Наявна ж матеріалах справи квитанція № 022212 від 14.12.2007 року на суму - 550 грн., заповнена рукою представника позивача, без зазначення ким сплачена дана сума, на чіє ім"я та за які саме дії і не містить реквізитів банківської установи через, яку у відповідності до чинного законодавства повинні здійснюватись відповідні розрахунки. Згідно наявного в матеріалах справи доручення позивача - його представник залучений ним саме, як представник, а не фахівець в галузі права, що у відповідності до змісту ч. 1 ст. 56 та ч. 1 ст. 84 ЦПК України, являється підставою для відмови в задоволенні позову в частині відшкодування понесених витрат на правову допомогу. Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved