Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки померлого із спільної сумісної власності, а саме приватизованої квартири [ADDRESS] в м. Луцьку. Вказавши, що згідно свідоцтва про право власності на житло вказана квартира належить йому та [PERSON]. [INFO] року [PERSON], мати позивача, померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/2 частину вище вказаної квартири. Спадкоємцем спадкового майна за законом є позивач [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом спільного постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців після смерті матері немає, оскільки відповідач [PERSON] -батько позивача - у 1983 році розлучився із [PERSON] і не є спадкоємцем. Однак оформити свої спадкові права позивач не може, оскільки не визначені частки співвласників квартири. Просив винести рішення про виділення частки померлої [PERSON] у спільні сумісній власності квартири [ADDRESS]м. Луцьку в розмірі 1/2 частини, та визнати за [PERSON] право власності визначивши на спадкове майно, а саме: на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в м. Луцьку. В судовому засіданні позивач пояснив, що при житті [PERSON] ніколи не виникало спору щодо часток в спірній квартирі, додатково пояснив, що в нотаріальній конторі відмовили видавати свідоцтво про право на спадщину, що лишилось після смерті [PERSON], оскільки формально невизначені частки в квартирі. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, додатково пояснивши, що на спадщину не претендує, проти задоволення позову заперечень не має. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку про підставність заявленого позову. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS]м. Луцьку належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], даний факт підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 05.01.1998 року, виданого згідно розпорядження від 05.01.1998 № 286-р та зареєстроване у відділі по приватизації житлового фонду під № 286-р/82. 2 [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 6) і після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири за [ADDRESS] в м. Луцьку. Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХП не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх членів сім'ї, яким передається у власність займана квартира (будинок), є рівними. Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Спору щодо часток співвласників у вказаних осіб не виникало, що ствердив відповідач в засіданні. Отже, фактично, кожному із співвласників [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині вказаної квартири. Оскільки, [PERSON] померла, то спадщина відкрилась на 1/2 частину вищевказаної квартири, яка належала їй на праві власності. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] її син, позивач [PERSON], що на час смерті проживав разом з нею, являється спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців не має. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється сином [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. З пояснень наданих в судовому засіданні відповідачем [PERSON] встановлено, що у 1983 році відповідач із померлою [PERSON] розлучився, на спадщину не претендує. Таким чином, суд прийшов до висновку, що спадкоємець [PERSON] спадщину прийняв. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити частки співвласників в спільній сумісній власності, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері частки квартири за [ADDRESS] в місті Луцьку.

Outcome: approved