Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON]звернулась з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності їй та її сину [PERSON], та враховуючи, що її син помер [INFO], а вона є єдиним спадкоємцем за законом після померлого сина, яка прийняла спадщину, просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру в цілому. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним, відомості щодо причини неявки до суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки відповідача неповажною і розглянув справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 20081, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 27.06.2002 р., довідкою ОП «ЗМБТІ» № 3054 від 01.04.2008 р. [PERSON] помер [INFO] Спадкоємцем померлого за законом є [PERSON], яка є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] Позивач, яка постійно проживали зі спадкодавцем, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в у правління спадщиною. Свідоцтво про право на спадщину позивач не отримувала, оскільки частки в спільній сумісній власності виділені не були. Ст. 370 ч. 2 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного і з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Враховуючи, що частки співвласників в спільній сумісній власності є рівними, суд приходить до висновку, що спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON], є Ѕ частка квартири [ADDRESS], і позивач, як спадкоємець за законом, яка постійно проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини, прийняла спадщину у виді Ѕ частки зазначеної квартири, тому, з урахуванням належної позивачу Ѕ частки квартири, за нею необхідно визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved