Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

У вересні 2007 року позивачі звернулися з даним позовом до суду, вказуючи, що відповідач є сином [PERSON] і з 1989 р. не проживає в квартирі, розташованій за адресою- [ADDRESS]. У вказаному році відповідач уклав шлюб і перейшов жити за адресою дружини, забравши свої речі. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце мешкання. [PERSON] 3аявив зустрічний позов про своє вселення у спірну квартиру та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, оскільки відповідачі перешкоджають йому користуватися жилим приміщенням, а іншого житла він не має. Рішенням Пролетерського районного суду М. Донецька від 28 листопада 2007 року в задоволенні позову [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням було відмовлено, а позовні вимоги [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням були задоволені. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення їх позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивачі посилаються на те, що відповідач тривалий час не мешкає в спірній квартирі, а вибув на інше постійне місце мешкання. В судовому засіданні позивачі підтримали доводи апеляції і просили її задовольнити. [PERSON] і його представник [PERSON] просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється сторонами, відповідач [PERSON] в травні 1989 р. уклав шлюб з гр-ю [PERSON] і перейшов жити до житла своєї дружини- [ADDRESS], де у них народилася спільна дитина. При цьому [PERSON]абрав все своє майно, віддав ключі від квартири позивачці- своїй матері і більше не намагався вселитися в спірну квартиру. Такий стан речей тривав, як встановив суд, приблизно до 2007 р. і лише після звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом [PERSON]вернувся з зустрічним позовом про вселення в спірну квартиру. При таких обставинах суд 1-ї інстанції необгрунтовано вказав, що [PERSON] не мешкав в спірному житловому приміщені понад встановлені строки з поважних причин. В той же час позивачка [PERSON] обґрунтовано послалася на вимоги ст. 107 ЖК України, оскільки [PERSON] вибув на постійне проживання в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті в 1989 р. Ці доводи не були спростовані відповідачем і суд 1-ї інстанції не обґрунтував свій висновок про безпідставність вимог [PERSON] Згідно п.П Постанови пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. №2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (... утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення .. тощо). Відповідач перестав бути членом сім'ї позивачки, так як створив свою сім'ю на іншій жилій площі, куди перевіз своє майно. Згідно зі ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до хибного висновку, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову [PERSON] і [PERSON]

Outcome: approved