Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, зазначила, що від спільного проживання із відповідачем має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Той факт, що відповідач є батьком дитини підтверджується свідоцтвом про народження де в графі «батько» - батьком дитини [PERSON] записаний записаний відповідач. Позивачка посилається на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, не надає матеріальної допомоги. Позивачка просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1\4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнав повністю. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини[PERSON], [INFO]. Із Довідки Ямпільської міської ради Вінницької області вих. №44 від 15.10.2008 року встановлено, що дитина проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні. Оцінюючи усі докази у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, які полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.5 ст.181 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, суду не надано доказів про відсутність доходів відповідача, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1\4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат. При вирішенні питання в частині вимог позивачки про відшкодування витрат на оплату юридичних послуг у сумі 400 гривень, суд виходить із того, що згідно зі ст.84 ЦПК України та додатку до Постанови КМУ від 27 квітня 2006 року №590 “Граничні розміри компенсацій витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ” до витрат на правову допомогу віднесено витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката при розгляді цивільної справи, а тому суд не має підстав для відшкодування заявлених позивачами витрат, пов'язаних із оформленням позовних заяв, оскільки в справі не приймав участі адвокат або інший фахівець у галузі права і при розгляді справи позивачка не користувалася правовою допомогою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved