Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

У січні 2008 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до відділу освіти Новомиргородської райдержадміністрації, третя особа: [PERSON] про скасування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди. Заявник вимагає скасувати незаконний наказ начальника відділу освіти райдержадміністрації від 14.01.2008 р. про накладення дисциплінарного стягнення і відшкодувати з відповідача 500 грн. завданої моральної шкоди, бо до цього часу його ніхто не ознайомив з наказом про поновлення [PERSON] на роботі у встановленому законом порядку та не зазначив які саме дії потрібно виконати. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача Г . не визнала позов повністю, бо наказ про притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Третя особа [PERSON] і прокурор ЖУКОВ А.О. також заперечували проти задоволення позову, оскільки на їх думку позивач ухиляється від виконання судового рішення. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких міркувань. Згідно вимогам КЗпП України: ст. 147 - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. ст. 148 - дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленим проступком, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. ст. 149 - до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається із пояснень учасників судового розгляду та наданих сторонами письмових доказів, за наказами начальника відділу освіти Новомиргородської райдержадміністрації від: 26.12.2007 р. за № 219 “Про поновлення на роботі [PERSON]” відповідно до виконавчого листа № 2-723 від 21.12.2007 р. Кіровоградського районного суду було скасовано наказ по відділу освіти від 28.09.2007 р. “Про звільнення [PERSON]”, поновлено [PERSON] на посаді вчителя зарубіжної літератури Новомиргородської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з 28.09.2007 р., зобов'язано головного бухгалтера відділу освіти виплатити [PERSON] 1.592,10 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та залишено контроль за виконанням даного наказу за начальником відділу освіти; 14.01.2008 р. за № 9 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]” наказом відділу освіти від 26.12.2007 р. № 219 на виконання рішення суду Кіровоградського району від 21.12.2007 р. [PERSON] поновлена на посаді вчителя зарубіжної літератури Новомиргородської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з 28.09.2007 р. Станом на 14.01.2008 р. директором зазначеної школи [PERSON] вищеназваний наказ не виконано. Відповідно до ст. 147 КЗпП за неналежне виконання своїх посадових обов'язків та не виконання наказу відділу освіти від 26.12.2007 р. директору [PERSON] оголошено догану. Таким чином, у судовому засіданні безспірно з'ясовано, що: у тексті наказу про поновлення на роботі [PERSON] немає вказівки про покладення зобов'язання на позивача вчинити будь-які дії, пов'язані з поновленням працівника на роботі, або з контролем за виконанням цього наказу; зміст наказу про накладення стягнення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить посилання на конкретне порушення працівником трудової дисципліни, коли та яким чином було допущено таке порушення, на підставі якого закону чи іншого нормативного акту особа, яку було піддано стягненню, повинна була виконувати попередній наказ. Що стосується поновлення на роботі [PERSON], то із оглянутого у судовому засіданні виконавчого провадження вбачається, що 27.12.2007 р. державний виконавець О. закінчила виконавче провадження з примусового виконання рішення Кіровоградського районного суду від 21.12.2007 р., оскільки відповідно наказу відділу освіти Новомиргородської райдержадміністрації від 26.12.2007 р.[PERSON] поновлено на роботі і з 26.12.2007 р. Я. фактично допущена до роботи. В той же час суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача, що до цього часу відповідач не надав йому завіреної у встановленому порядку копії наказу про поновлення Я. на роботі, а також офіційних роз'яснень у який спосіб та які дії потрібно додатково виконати для виконання рішення суду, бо цієї обставини не заперечили ні представник відповідача, ні третя особа. Лише у матеріалах виконавчого провадження мається завірена копія наказу начальника відділу освіти від 26.12.2007 р. за № 219. Окрім цього, зміст наказу від 14.01.2008 р. не відповідає вимогам закону, бо у даному випадку не були ураховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Навпаки, у лютому 2008 р. відповідач нагородив позивача похвальною грамотою за високі показники у педагогічній діяльності та сумлінну працю. Тому позов в обумовленій частині підлягає незаперечному задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пред'являючи вимогу відшкодувати моральну шкоду, позивач та його представник стверджують, що відповідач грубо порушив вимоги чинного законодавства про працю і через необґрунтоване накладення дисциплінарного стягнення Р. втратив нормальні життєві зв'язки, був змушений прикладати додаткові зусилля для відновлення власних авторитету і репутації директора школи, зазнав значних моральних страждань. Під моральною шкодою суд розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної школи суд визначає залежно від характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, судом враховуються стан здоров'я заявника, його вік, суттєвість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння відповідача та моральних страждань позивача, а також інших (вище перелічених) негативних наслідків. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути 200 грн., бо спричинена шкода обумовлена моральними стражданнями позивача внаслідок вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також зниженням престижу, ділової репутації з вини відповідача. У решті позову потрібно відмовити за його недоведеністю. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 17 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене,

Outcome: partial