Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому після доповнень просив: Визнати недійсним договір дарування 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS] укладений 21.10.2004 року [PERSON] і [PERSON] Визнати укладеним 21.10.2004 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) договір купівлі-продажу 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS]. Визнати договір купівлі-продажу 1\4 частини будинку [ADDRESS], укладений 21.10.2004 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) недійсним в частині покупця та перевести права покупця на[PERSON]. Визнати за[PERSON] право власності на 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS]. Визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.04.2004 року укладений між [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дочки [PERSON] ( продавці) та [PERSON] (покупець) недійсним в частині покупця та перевести права покупця на[PERSON]. Визнати за[PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_ 3 від 18.06.2004 року укладений між [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON]( покупець) недійсним в частині покупця та перевести права покупця на[PERSON]. Визнати за[PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що познайомився з відповідачкою [PERSON], через [PERSON], її чоловіка, в грудні 2003 року. Тоді вони допомогли придбати позивачу квартиру [ADDRESS]. Після цього позивач перейнявся до них довірою і у них склалися дружні стосунки. Пані [PERSON] запропонувала позивачу вкладати гроші в будівництво та в нерухомість. Таким чином, у січні 2004 року [PERSON] та [PERSON] запропонували позивачу придбати за його кошти та у його власність будинок у провулку Шевченко у м. Києві, що коштував 350 000 доларів США для того, щоб відремонтувати його і продати. Оскільки між ними на той час вже склалися дружні та довірчі стосунки, Позивач погодився, і перерахував в якості завдатку 100 000 доларів США 18 березня 2004 року на рахунок [NUMBER] пана [PERSON] в ТАС-комерцбанку в м.Києві. Ніяких письмових договорів чи угод позивач та відповідачі не укладали. З купівлею будинку у провулку Шевченка, зі слів відповідачів, щось не вийшло і в квітні 2004 року [PERSON] та [PERSON] зателефонували позивачу, і запропонували купити квартиру, також з метою ремонту і подальшого продажу по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] оскільки позивач в той час не міг приїхати в Україну. Позивач погодився . Згідно договору купівлі-продажу від 19.04.2004 року укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON]. з однієї сторони та покупцем [PERSON] з другої, відповідачка дійсно купила за кошти позивача квартиру по [ADDRESS] на своє ім'я як і було домовлено для подальшого ремонту і продажу. 26 квітня 2004 року Позивач, на прохання відповідачів, переказав гроші в сумі 130 000 доларів США на рахунок[NUMBER] пана [PERSON] в ТАС-комерцбанку. для проведення ремонту в квартирах [ADDRESS], зареєстрованій на ім'я позивача та по [ADDRESS], зареєстрованій на [PERSON]. Пізніше відповідачі пояснили, що витратили ці кошти на купівлю ще однієї квартири по [ADDRESS], котра була зареєстрована на ім'я [PERSON] і куплена в інтересах позивача з тією ж метою 18.06.2004 року. 19 липня 2004 року Позивач переказав 60 000 доларів США, а 3 листопада 2004 року ще 60 000 доларів США на ремонт цих квартир, як вже було домовлено раніше, на розрахунковий рахунок [NUMBER] пана [PERSON]. В той же період, а саме 26.06.2004 року позивач перерахував ще, 25 000 доларів США на рахунок [NUMBER] пана [PERSON] за вимогою останнього та [PERSON], з її слів - на ремонт квартири позивача на [ADDRESS] та дав готівкою, знявши з свого рахунку 12 000 доларів США, 10 000 доларів США позивач дав пану [PERSON], та 2000США доларів пані [PERSON] на розвиток їх спільної компанії „ДОМАРТ", зареєстрованої в м. Києві і власниками якої являлися, на той момент, позивач та [PERSON]. Ніякої участі в діяльності компанії позивач не приймав, більше того був виключений зі складу учасників товариства 01.10.2006 р. згідно листа, котрого він отримав. На запитання Позивача про те, як проходить ремонт його квартир відповідачка [PERSON], відповіла позивачу, що квартири придбала, і робить в них ремонт. Позивач тоді приїжджав в Київ, і на його прохання до [PERSON]показати його квартири і як в них проходить ремонт остання знаходила приводи, щоб цього не робити. Оскільки позивач їй повністю довіряв і в нього були інші справи, ця інформація не викликала в нього жодних сумнівів. В жовтні 2004 року [PERSON] повідомила Позивачу, що є чудова нагода придбати у його власність, але через пані [PERSON] 1\4 частину будинку з подальшою приватизацією земельної ділянки в Печерському районі [ADDRESS]. Позивач погодився і перерахував 12.10.2004 року 257 000 доларів США, як звичайно, на рахунок [NUMBER] [PERSON]. Документи в даному випадку оформлялися на [PERSON], про що свідчить договір дарування частили житлового будинку в м. Києві укладений 21.10.2004р. між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON], котра пояснила позивачу, що він не міг виступати власником цього будинку, тому що не є резидентом України і не має права брати участь у приватизації, через це Позивач погодився оформити 1\4 частину будинку на [PERSON]. Зі слів [PERSON] суть комбінації з частиною будинку полягала в тому, що вона, та співвласники інших частин цього будинку [ADDRESS], 10 після приватизації земельної ділянки продадуть будинок з земельною ділянкою в 10 разів дорожче, після чого Позивач поверне свої вкладені кошти 257000 доларівСША, а прибуток вони поділять порівну, але цього не сталося. Більш того, на законні вимоги Позивача дати будь-які пояснення своїх дій та переоформити належним чином документи на нерухомість на ім'я позивача [PERSON] в грубій формі йому відмовила. Відповідного листа з такими вимогами Позивач надіслав їй 22.11.2005року. Не віддала і не показала документи на його квартири, не віддала навіть ключів і документів на квартиру, що зареєстрована на Позивача [ADDRESS]. Таким чином, Позивач позбавлений не тільки можливості розпоряджатися, а навіть користуватися своїм майном. По вищенаведеним фактам прокуратурою Шевченківського району м. Києва 19.10.2005 року відносно[PERSON] була порушена кримінальна справа № 60-1545 за ст. 190 ч. 4 КК України. Виходячи з наведених обставин, позивач вважає, що договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS] в частині покупця є удаваними правочинами, а договір дарування 1\ 4 частини будинку [ADDRESS] є удаваним і недійсним ,так як вищезазначені об'єкти нерухомості купувалися за кошти позивача і в його інтересах. Під час розгляду справи позивач та представник позивача підтримали позов з викладених в ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник проти задоволення позову заперечували. Пояснили що відповідачі протягом кількох років перебували в приятельських та ділових стосунках з позивачем, але ніяких коштів на придбання квартир та частини будинку позивач їм не надавав. Квартири по [ADDRESS] були придбані відповідачами на їх власні кошти, а частина будинку [ADDRESS] була подарована відповідачу [PERSON] її знайомим [PERSON]. Враховуючи наведене вважали позивні вимоги безпідставними та такими що спрямовані на протиправне заволодіння майном відповідачів. Представник третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки вважав що угода посвідчена третьою особою відповідає вимогам закону. Інші особи які беруть участь в справі в судове засідання не з'явились. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що 21.10.2004 року між [PERSON] ( дарувальник ) і [PERSON] (обдарований) був укладений договір дарування 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS], 19.04.2004 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дочки [PERSON] ( продавці) та [PERSON](покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], 18.06.2004 року між [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON]( покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Однак в судовому засіданні встановлено що дійсним покупцем , а отже і власником зазначених квартир та частини будинку є позивач, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме за його власні кошти та для його потреб були придбане зазначене нерухоме майно, однак юридично покупцями в договорах купівлі-продажу та обдарованим у договорі дарування були вказані відповідачі з якими позивач на час укладання договорів перебував в дружніх стосунках. Вище встановлене підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду справи. Так допитаний в якості свідка позивач дав пояснення аналогічні наведеним вище обґрунтуванням, викладеним ним в позовній заяві. 19.10.2005 року відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа № 60-1545 за ст. 190 ч. 4 КК України. Під час перевірки заяви позивача про порушення кримінальної справи [PERSON] 19.10.2005 року дала наступні пояснення щодо обставин придбання нерухомого майна ( а.с. 28-29): „Весною 2004 року [PERSON] виявив бажання придбати квартиру за адресою: [ADDRESS]. Для купівлі цієї квартирі він перерахував на особистий рахунок [PERSON] 100 000 доларів США , т.я. сам не збирався приїжджати до м. Києва, і запропонував [PERSON] придбати цю квартиру на своє ім'я, що в подальшому було і зроблено. Планувалося зробити ремонт в цій квартирі, а потім продати її за більшу суму, а прибуток розділити на рівні частки, однак пізніше [PERSON] захотів зробити в цій квартирі капітальний ремонт, закупити меблі та сантехнику щоб у подальшому продати квартиру ще за більшу ціну. Для цього [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] ще 100 000 доларів США. Ці кошти були витрачені на придбання меблів, дверей та іншого. В цей же час [PERSON] знову висловив бажання в придбанні нерухомості. З цією метою ми оглянули будинок розташований по провулку Шевченко м. Києва, однак цей будинок у подальшому ми не захотіли купувати, т.я. виникали проблеми з приватизацією землі. Замість цього будинку, мій знайомий [PERSON] запропонував придбати будинок в якому він проживає, розташований за адресою: [ADDRESS]. Власниками цього будинку були три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Нотаріус порадив нам придбати цей будинок на трьох осіб, для того, щоб можна біло приватизувати більше землі. Таким чином, я придбала ј вказаного будинку у [PERSON] на своє ім'я, ј залишалась за [PERSON] і Ѕ частка за [PERSON]. Для того щоб я придбала частку будинку на своє ім'я, а також приватизувала землю, в сумі 250 000 доларів США надав [PERSON], який перерахував вказану суму на рахунок [PERSON] в «ТАС комерц банку». Всю вказану суму я витратила на придбання частки будинку, та приватизацію землі. В літку 2004 року [PERSON] знову приїхав до Києва і побачив, що ціни на квартири зростають і він висловив бажання придбати ще нерухомість. В цей же час ми за пропозицією [PERSON] зареєстрували спільне ТОВ «Домарт» в якій він був Генеральним директором, а я директором. На початку вересня місяця 2005 року, за попередньою домовленістю до Києва приїхав [PERSON] і висловив бажання оглянути свою нерухомість, після огляду квартир [PERSON] був незадоволеним тим як проходить ремонт в квартирах. Ремонт не був закінчений у зв'язку з тим що не було необхідних дозволів на проведення реконструкцій та ремонту. З цього приводу у нас виникло непорозуміння.” Будучи допитаною в якості свідка 19.10.2005 року ( а.с.34-36) [PERSON] дала аналогічні показання щодо обставин придбання нерухомості. Будучи допитаним в якості свідка 19.10.2005 року ( а.с.47-50) [PERSON] дав наступні показання щодо обставин знайомства з позивачем та придбання для нього нерухомості: „В 2001 році мій колишній знайомий на ім'я [PERSON] надав мої дані своєму знайомому, яким виявився [PERSON]. Спочатку він зателефонував мені і представився. Під час телефонної розмови ми домовились зустрітись і через деякий час [PERSON] привів мені в офіс по [ADDRESS] [PERSON], де ми особисто і познайомились. Під час першої розмови [PERSON] розповів, що він займається бізнесом в різних країнах і висловив намір займатись бізнесом, пов'язаним з поставкою до України італійського одягу. Таким чином ми познайомились. [PERSON] попросив мене та дружину з'ясувати, яким чином до України можна здійснювати поставки одягу, де можна здійснювати його реалізацію. Після першої зустрічі ми розійшлись. Ніяких угод ми не укладали. Так наше знайомство тривало протягом 2 років. В 2003 році [PERSON] прийшов до мене в офіс. Він був дуже збентежений і розповів, що [PERSON] познайомив його з дуже високопоставленими особами України, які зацікавились його бізнесом і [PERSON] хотів з'ясувати, чи є у нас знайомі в правоохоронних органах, оскільки з його слів він певним чином боявся цих людей. В подальшому суть розмови звелась до того, що ми почали розмовляти про нерухомість. [PERSON] знав, що я та [PERSON]займаємось бізнесом, пов'язаним з нерухомістю -купуємо, ремонтуємо і продаємо квартири. При цьому він висловів намір придбати в Києві квартиру. Моя дружина протягом кількох днів знайшла квартиру [ADDRESS] і повідомила про це [PERSON]. Він подивився цю квартиру і вирішив її придбати. При цьому необхідно було внести задаток за цю квартиру. Оскільки [PERSON] не міг зняти з рахунку гроші, задаток в сумі 3000 доларів США вніс я, а він потім повернув мені ці гроші. 29 грудня 2003 року [PERSON] дав довіреність на ім'я моєї дружини, щоб вона займалась оформленням документів, пов'язаних з придбанням цієї квартири. В подальшому [PERSON] розрахувався повністю за цю квартиру. При цьому він перерахував гроші на свій рахунок в АКБ "ТАС-Комерцбанк", перевів їх в готівку і розрахувався з покупцем. Після цього [PERSON] висловив бажання займатись бізнесом, пов'язаним з нерухомістю в Києві і попросив нас с дружиною ще підшукати об'єкти для придбання. В подальшому всіма операціями по придбанню квартир займалась моя дружина. Про це її просив [PERSON], оскільки у нього не було часу цим займатись. [PERSON] здійснював перерахування грошових коштів на мій рахунок в АКБ "Тас-Комерцбанк". Здійснювались наступні перерахування: - 19.03.2004 року 100000 доларів США, з яких 1% залишився в банку за їх послуги, 1 27.04.2004 року 130000 доларів США, 2 18.06.2004 року 130000 доларів США. 3 25.06.2004 року 250000 доларів США. 4 20.07.2004 року 60000 доларів США, 5 14.10.2004 року 257000 доларів США. Всі перерахування здійснювались для придбання нерухомості, а саме квартир в місті Києві та їх ремонт. Так, були придбані квартири за наступними адресами, а саме: [ADDRESS] - квартира зареєстрована на мою дружину, [ADDRESS], ј частина даної квартири зареєстрована на ім'я моєї дружини. [ADDRESS] - зареєстрована на ім'я [PERSON], [ADDRESS] - зареєстрована на моє ім'я. Всі операції, що проводились зі вказаними об'єктами нерухомості узгоджувались з [PERSON]. Всі угоди між нами мали усну форму. При цьому ми одразу домовлялись, що після реалізації квартир порівну між мною, моєю дружиною та ним розподілимо доходи. Кошти використовувались на придбання квартир та на придбання будматеріалів для їх ремонту, а також на придбання меблів. В придбаних квартирах на даний час триває проведення ремонту, крім тієї, що знаходиться по [ADDRESS] оскільки будинок за цією адресою був придбаний лише з метою приватизації прилеглої ділянки та постройки нового будинку для подальшого його продажу. Всю інформацію щодо використання коштів може надати моя дружина. Я можу сказати, що кошти використовувались як оплата роботи підрядчиків, які проводять ремонт, оплата послуг за проведення експертиз щодо можливості проведення перепланування, що здійснювались бюро експертиз "Київблагоустрій". В кінці липня 2005 року [PERSON] в телефонній розмові запитав як тривають справи по нерухомості. При цьому він сказав, що якщо найближчим часом - до кінця жовтня 2005 року ми не зможемо продати квартири, то попросив передати йому певну суму грошей, оскільки зараз вони йому необхідні. В подальшому, під час телефонної розмови [PERSON] сказав мені, щоб йому повернули всі гроші, що використовувались для придбання квартир, переоформили на нього квартири та ділянку місцевості по [ADDRESS] також повернули кошти, використані для ремонту квартир, а крім того, ще додатково 200000 доларів США. Це мене не влаштовувало, оскільки я також вкладав гроші в ремонт квартир, а також 30000 доларів США витратив на придбання частини будинку по [ADDRESS] Купівля нерухомості здійснювалась з метою проведення ремонту та подальшого продажу, і таким чином можна отримати доход. При цьому ми проводимо якісні ремонти, що дорого коштують. Також можу сказати, що [PERSON] спільно з моєю дружиною зареєстрував товариство з обмеженою відповідальністю "Домарт" з метою займатись діяльністю по продажу одягу. Проте ніякої діяльності фактично не проводилось.... ... Запитання слідчого: " Яким чином була придбана квартира[ADDRESS] Відповідь: "Ця квартира була придбана після погодження цього з [PERSON] він дивився її перед тим як вона була куплена. Квартира була зареєстрована на моє ім'я по домовленості з [PERSON], оскільки він не хотів оформляти її на своє ім'я. Також він казав, що в зв'язку з роботою в Італії у нього недостатньо часу для того, щоб їздити в Україну і займатись оформленням документів." Зазначені показання, що були дані відповідачами під час їх допиту в якості свідків, щодо обставин придбання нерухомості узгоджуються між собою та з поясненнями позивача якими він обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та його показаннями в якості свідка. Відповідачами не доведена та обставина, що наведені вище їх пояснення та показання не відповідають дійсності та були дані ними під тиском сторонніх осіб, зокрема представника позивача [PERSON] та свідка [PERSON], а відтак зазначені пояснення та показання визнаються судом правдивими та такими, що відповідають дійсності. Ту обставину що між відповідачами [PERSON] та [PERSON] в дійсності було укладено договір купівлі-продажу ј частини будинку по [ADDRESS] підтвердили під час допиту в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Зазначені показання свідків та пояснення [PERSON] також узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами: копіями банківських документів ( т.2 а.с.19-26,80-111) які свідчать про перерахуванням позивачем на рахунок відповідача [PERSON] грошових коштів на придбання нерухомості та розпорядження останнім зазначеними коштами, а також копіями договорів купівлі-продажу квартир та дарування частини будинку (т.1 а.с.100,102,111). Відповідачі не надали суду доказів на спростування тієї обставини, що грошові кошти перераховані позивачем на банківський рахунок відповідача [PERSON], які останній зняв з рахунку і які були використані при придбанні нерухомості, перераховувались та були використані відповідачами не для придбання нерухомості, а з іншою метою. Відповідно до вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Наведені обставини свідчать про те, що при укладанні договору дарування ј частину будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] волевиявлення сторін не відповідало їх внутрішній волі, оскільки сторони за цим договором приховували іншу угоду яка фактично укладалась - договір купівлі продажу зазначеного майна, а відтак договір дарування є недійсним та таким що укладений з метою приховання договору купівлі-продажу зазначено в ньому нерухомого майна. Враховуючи наведене суд визнає що 21.10.2004 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS]. Під час укладання договорів волевиявлення [PERSON] та [PERSON] не відповідало їх внутрішній волі, оскільки в дійсності з аналізу наведених вище доказів вбачається що дійсним покупцем майна придбаного за договорами купівлі-продажу 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS] від 21.10.2004 року, квартири [ADDRESS] від 19.04.2004 року, квартири [ADDRESS]від 18.06.2004 року є позивач. З урахуванням викладеного, на підставі ч.1 ст. 215, ст.217 ЦК України зазначені договори купівлі-продажу 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS] від 21.10.2004 року, квартири [ADDRESS] від 19.04.2004 року, квартири [ADDRESS] від 18.06.2004 року слід визнати недійсними в частині покупця та визнати покупцем за договорами [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивач є дійсним покупцем за договорами купівлі-продажу 1\4 частини житлового будинку [ADDRESS] від 21.10.2004 року, квартири [ADDRESS] від 19.04.2004 року, квартири [ADDRESS] від 18.06.2004 року, тому за ним на підставі ст. 328 ЦК України слід визнати право власності на придбане за вказаними договорами майно. Оскільки суд задовольняє позов з відповідачів солідарно на користь підлягає стягненню 1730 гривень у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved