Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], оскільки він сплатив відповідачу гроші в сумі 8-ми тисяч гривень, а останні добровільно виїхав на роботу до міста Харкова і відмовляються переоформляти квартиру в нотаріаті, так як вони домовлялися раніше, посилаючись на те, що грозі які він отримав за квартиру віддав за борги які в нього були. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідачі до суду не з'явилися, але надали суду письмову заяву з проханням про слухання справи в їх відсутність, позов визнав та проти його задоволення в його відсутність не заперечує. Представник третьої особи Петропільської сільської ради проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує і також надали письмову заяву про слухання справи в їх відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні з наступних підстав. 15 грудня 2007 року між позивачем і відповідачем була досягнута домовленість про продаж квартири за 8 - тисяч гривен яка належить позивачу на праві приватної власності і знаходяться за адресою [ADDRESS]. В підтвердження досягнення угоди позивач передав відповідчу вказану суму грошей, а відповідач написав письмову розписку про отримання грошей за його квартиру. В подальшому відповідач пообіцяв, що сам оформить договір купівлі - продажу будинку через нотаріальну контору на протязі десяти днів, але потім виїхав до міста Харкова і відмовляється за свої кошти робити переоформлення квартири. В суді встановлено, що дійсно відповідачу на праві приватної власності належить квартира згідно свідоцтва на право власності і технічного паспорту від 29.08.2007 року. Дана квартира розташована на першому поверсі в двоповерховому будинку [ADDRESS]. Квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 51 кв. метр, загальна площа квартири складає 84.2 кв. метра. 15.12.2007 року між позивачем і відповідачем була досягнута домовленість про продажу вказаної квартири, в зв'язку з чим позивач передав відповідачу оговорену суму грошей за квартиру в розмірі 8-ми тисяч гривень, а відповідач передав технічну документацію на квартиру. Даний факт в суді підтверджується оригіналом розписки наданих позивачем, які були зроблені відповідачем, тобто між сторонами виникла “домашня угода”, але в подальшому договір купівлі - продажу через нотаріальну контору відповідач не переоформив. Як вбачається із матеріалів справи, витяга Шевченківського БТІ від відповідачу дійсно належить вказана квартира. З всього вищевикладеного вбачається, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося часткове виконання договору, що підтверджується письмовими доказами - письмовою розпискою відповідача, але відповідач після отримання грошей ухиляється від нотаріального посвідчення правочину який не містить протизаконних умов. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не забороненим законом, а саме за угодами. Право власності вважається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Тому відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України суд задовольняє позов позивача та визнає за позивачем право власності на вищевказану квартиру загальною площею 84,2 кв. метра.

Outcome: approved