overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

18.01.2008 р. позивач звернувся в суд з цим позовом, мотивуючи вимоги таким. З відповідачкою уклали шлюб 12.04.1976 р. в селищі [ADDRESS], від якого мають двоє повнолітніх дітей: син Василь , 14.04.1976 р.н.; дочка [PERSON] - [INFO] р.н., які мешкають окремо. Після одруження подружжя приїхали жити в с[ADDRESS]. 18 років тому відповідачка під час перебування позивача на заробітках, виїхала на постійне місце проживання по місцю реєстрації шлюбу. З того часу стосунків не підтримують. Позивач вимоги підтримав і додатково пояснив, що він став інвалідом ІІ гр. , після тяжкого захворювання. Зі слів знайомих, контатів по телефону з дітьми йому стало відомо, що відповідачка теж тяжко захворіла, одержавши параліч, є нерухомою. Тому вони не можуть за обопільною згодою розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. З адреси, зазначеної позивачем, відомостей про позицію відповідачки щодо позову не надійшло, не зважаючи на неодноразові виклики в суд та вимоги подати суду пояснення. Суд ухвалив розглянути справу без участі відповідачки. Оцінивши подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Як видно з пояснень позивача, показів свідків (сусідів сторін по помешканню), а саме [PERSON], [PERSON]в, подружжя дійсно біля 20 років не проживають разом, іх діти мають сім'ї і мешкають та працюють у Росії, з позивачем не контактують. Отже, фактично шлюбу не існує тривалий час і є підстави його розірвати згідно з ст.ст. 104 ч. 2, 105 ч. 3, 110, 112 СК України. Згідно з ст.ст. 88 УПК України, 4 Декрету КМУ “Про державне мито”, з врахуванням того, що позивач за пред'явленим посвідченням є інвалідом ІІ гр., відповідачка з його слів тяжко хворіє, сторони слід звільнити від сплати держмита за реєстрацію розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Заявниця у своїй заяві зазначає, що . У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та пояснила, що у 1941 році її батька забрали на фронт, після чого батька вона не бачила. Представник заінтересованої особи, Управління праці та соціального захисту населення проти задоволення вимог не заперечувала та пояснила, що згідно ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» заявниця має право на статус «члена сім'ї загиблого», але немає її свідоцтва про народження, що підтверджувало б факт того, що [PERSON], який безвісти пропав під час Війни є батьком заявниці. Проти задоволення заявлених вимог представник третьої особи не заперечувала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що сім'я заявниці проживала з нею по сусідству в с.Сергіївка Прилуцького району. У сім'ї [PERSON] було троє дітей, онією з яких є заявниця [PERSON], батька, [PERSON] у 1941 році мобілізували на фронт, звідки він не повернувся. Заслухавши пояснення заявниці, свідка, проаналізувавши інші докази по справі, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення заявлених вимог зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно картки на ім'я [PERSON], виданої меморіальним комплексом «Національний музей історії Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років», такий пропав безвісті [INFO]. Там же, у відомостях про сім'ю його дружиною вказано [PERSON], яка проживає в с.Сергіївка Прилуцького району (а.с.7-8). Із показів самої заявниці, свідка та того, що співпадає прізвище по-батькові та місце проживання заявниці [PERSON] із безвісно відсутнім [PERSON] підтверджується факт родинних відносин між ними, як дочкою та батьком(а.с.5,8). За таких обставин суд вважає вимоги заявниці доведеними та обґрунтованими та встановлено факт того, що заявниця, [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], який [INFO] пропав безвісті на фронті під час Великої Вітчизняної Війни 1941-1945 років. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Заявниця у своїй заяві зазначає, що . У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та пояснила, що у 1941 році її батька забрали на фронт, після чого батька вона не бачила. Представник заінтересованої особи, Управління праці та соціального захисту населення проти задоволення вимог не заперечувала та пояснила, що згідно ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» заявниця має право на статус «члена сім'ї загиблого», але немає її свідоцтва про народження, що підтверджувало б факт того, що [PERSON], який безвісти пропав під час Війни є батьком заявниці. Проти задоволення заявлених вимог представник третьої особи не заперечувала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що сім'я заявниці проживала з нею по сусідству в с.Сергіївка Прилуцького району. У сім'ї [PERSON] було троє дітей, онією з яких є заявниця [PERSON], батька, [PERSON] у 1941 році мобілізували на фронт, звідки він не повернувся. Заслухавши пояснення заявниці, свідка, проаналізувавши інші докази по справі, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення заявлених вимог зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно картки на ім'я [PERSON], виданої меморіальним комплексом «Національний музей історії Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років», такий пропав безвісті 11 вересня 1941 року. Там же, у відомостях про сім'ю його дружиною вказано [PERSON], яка проживає в с.Сергіївка Прилуцького району (а.с.7-8). Із показів самої заявниці, свідка та того, що співпадає прізвище по-батькові та місце проживання заявниці [PERSON] із безвісно відсутнім [PERSON], підтверджується факт родинних відносин між ними, як дочкою та батьком(а.с.5,8). За таких обставин суд вважає вимоги заявниці доведеними та обґрунтованими та встановлено факт того, що заявниця, [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], який 11 вересня 1941 року пропав безвісті на фронті під час Великої Вітчизняної Війни 1941-1945 років. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві [PERSON]. обґрунтувала свої вимоги наступним. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті їй було призначено пенсію по втраті годувальника. Для перерахунку пенсії вона надала у УПФУ м. Краматорська трудову книжку свого батька, але у перерахунку їй відмовили, тому що при оформленні трудової книжки було допущено помилки. Це змушує її звертатися з заявою до суду. Просила суд встановити факт належності трудової книжки її батьку [PERSON], померлому [INFO], що підтверджує його трудовий стаж починаючи з навчання у Ріжському авіаційному училищі спецслужб в 1966 році і закінчуючи його роботою у аеропорту «Косістий» у 1979 році. Заявниця [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність та просила задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Вараксін О.М. не заперечив проти задоволення вимог заявниці, про що надав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження заявниця [PERSON]. є донькою [PERSON]. /а.с. 7/ Як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON], помер [INFO] у м. Краматорську. /а.с.28/ Відповідно до диплому [PERSON]. навчався у Ріжському авіаційному училищі спецслужб, відповідно до довідок [PERSON]. протягом життя працював на різних підприємствах, про що є відповідні записи у трудовій книжці. /а.с. 8-27,29-32/ Таким чином, у судовому засіданні встановлений та підтверджений письмовими доказами факт належності [PERSON], померлому [INFO] трудової книжки, що підтверджує його трудовий стаж починаючи з навчання у Ріжському авіаційному училищі спецслужб в 1966 році і закінчуючи його роботою у аеропорту «Косістий» у 1979 році і його об'єктивність не викликає у суду жодного сумніву, за таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

13.02.2008 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що через пропущення в зв'язку з важким матеріальним становищем шестимісячного строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, вони не можуть реалізувати право на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась [INFO] року після смерті їх матері [PERSON]. В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду нотаріально посвідченій заяві просила справу розглянути у її відсутність , вимоги позову визнала повністю . Представник Мітлинецької сільської ради на ім'я суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачів , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON](а.с.10,11,13), проте не можуть нотаріально оформити прийняття спадщини через пропущення шестимісячного строку для подання заяв про її прийняття. Причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори є важке матеріальне становище спадкоємців. Органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та інша спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] не оспорюють право позивачів на прийняття спадщини (а.с.20,26). Дані правовідносини регулюються ст. 1272 ЦК України за змістом якої : за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки право позивачів на прийняття спадщини не оспорюється і причину пропущення строку для прийняття спадщини ними суд визнає поважною, то з метою захисту прав [PERSON] та [PERSON] необхідно визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Приватне підприємство «Балюс» оказує послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачам, які мешкають у [ADDRESS] Відповідно до житлового законодавства відповідачі зобов'язані провадити оплату за вказані послуги в строки, встановлені чинним законодавством. Однак протягом тривалого часу відповідачі оплату не здійснюють, в результаті чого, за період з 1.11.2005 року по 01.10.2007 року утворилася заборгованість у сумі 841,45 грн., яку разом з судовими витратами у сумі 81,00 грн. просили стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, та зазначила, що повністю підтримує позов. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяву з проханням справу розглянути без їх участі, та зазначили, що визнають позов повністю. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.ст. 156,162 ЖК України і ст. 17 Правил користування приміщеннями жилих домів та придомовими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року за № 572, власник приватного приміщення та члени його родини зобов'язані оплачувати загальні витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до довідки відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з виписки з особового рахунку заборгованість відповідачів за період з 1.11.2005 року по 01.10.2007 року становить 841,45 грн., що і підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача. Також згідно з ст. 88 ЦПК України, в рівних частках з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 81 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Приватне підприємство «Балюс» оказує послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачам, які мешкають у квартирі [ADDRESS] Відповідно до житлового законодавства відповідачі зобов'язані провадити оплату за вказані послуги в строки, встановлені чинним законодавством. Однак протягом тривалого часу відповідачі оплату не здійснюють, в результаті чого, за період з 1.04.2005 року по 01.10.2007 року утворилася заборгованість у сумі 656,33 грн., яку разом з судовими витратами у сумі 81,00 грн. просили стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача. Представник позивача Барикіна Л.О. у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, та зазначила, що повністю підтримує позов та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Повідомлень про причини неявки від відповідачів не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.ст. 156,162 ЖК України і ст. 17 Правил користування приміщеннями жилих домів та придомовими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року за № 572, власник приватного приміщення та члени його родини зобов'язані оплачувати загальні витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до довідки відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з виписки з особового рахунку заборгованість відповідачів за період з 1.04.2005 року по 01.10.2007 року становить 656,33 грн., що і підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача. Також згідно з ст. 88 ЦПК України, в рівних частках з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 81 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] подала позов про розірвання шлюбу, вказавши, що спільне подружнє життя з чоловіком не склалося, з самого початку подружнього життя виникали сварки через відсутність взаєморозуміння. Вони являються людьми різного характеру, у них немає взаємоповаги. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві і доповнила, що близько шести років вони разом не проживають. Десь у 2002 році вони посварилися, стали окремо проживати, а чоловік згодом поїхав за кордон на заробітки. З того часу між ними будь-які стосунки відсутні, він не пише і не дзвонить, не спілкується з дитиною. Така ситуація являється проблемною для неї і вона змушена звернутися з даним позовом. Відповідач в суд не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов задоволити по таких підставах: сторони перебувають у вперше зареєстрованому шлюбі з [INFO] , мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] Оскільки сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, відповідач, зі слів позивачки не спілкується із сім»єю, позивачка категорично не згідна на примирення, настояла на розірванні шлюбу, то суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу, за таких обставин, суперечило б інтересам сторони, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи, що 06.08.1997 року між позивачкою та відповідачами у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивачка виконала свої зобов`язання, але відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, що перешкоджає позивачці у реалізації її права власності на придбане майно. У зв`язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі у судовому засіданні з позовом погодились, заперечень не мають. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 1997 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі між позивачкою та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 917/Б, згідно якого позивачка [PERSON] купила у відповідачів [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 37,60 кв.м., дві кімнати житловою площею 26,1 кв.м., яка в цілому складається з : :коридору -1, ванної -2, кухні - 3, житлових кімнат - 4,5, шафи - 6, і позивачкою за даним договором цілком виплачена вартість квартири у сумі 8 460, 00 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу у справі. У порушення ст. 209 ЦК України цей договір не був засвідчений нотаріально, однак відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 917/Б, укладений 06 серпня 1997 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі, згідно якого позивачка [PERSON] купила у відповідачів [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 37,60 кв.м., дві кімнати житловою площею 26,1 кв.м., яка в цілому складається з : :коридору -1, ванної -2, кухні - 3, житлових кімнат - 4,5, шафи - 6. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 37,60 кв.м., дві кімнати житловою площею 26,1 кв.м., яка в цілому складається з : :коридору -1, ванної -2, кухні - 3, житлових кімнат - 4,5, шафи - 6. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся до Чаплинського районного суду із заявою, де вказує, що 18.03.2008 року між ним та відповідачами був укладений договір № 422 купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу, розташованого в [ADDRESS]. Розрахунки за дану будівлю проведено у повному обсязі. В послідуючому [PERSON] стало відомо, що договір повинен бути нотаріально посвідчений, але відповідачі від посвідчення договору відмовляються, тому він змушений звертатись до суду про визнання договору дійсним та надання права власності на придбаний будинок. Представник відповідачів не заперечує проти визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на будинок. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу, розташованого в [ADDRESS]. Розрахунки за договором проведено повністю. Відповідачі від нотаріального посвідчення договору ухиляються, тому позивач змушений звертатись до суду. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред&cent;явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином визнання відповідачем пред&cent;явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся в районний суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу посилаючись на те, що шлюб з відповідачкою розпався остаточно і зберегти сім'ю немає можливості. В попередньому судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що причиною розпаду сім'ї є подружня зрада якої він не може пробачити, а також те, що він зараз проживає з іншою жінкою. Сімейні відносини з відповідачкою припинилися біля двох місяців тому. Відповідачка, якій роз'яснення правові наслідки відповідної процесуальної дії, що передбачені ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, заявила про визнання позову, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 130, 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав виносить рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 4 серпня 1995 року й зареєстровано у Березівській сільській раді Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №11. Неповнолітній син подружжя проживає з відповідачкою. Причинами розпаду сім'ї є відсутність довіри між подружжям, сімейні відносини припинені і сторони не роблять спроб їх відновити. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що дає законні підстави для задоволення позову. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся в районний суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті [INFO]його матері - [PERSON] на території с. Букатинка Вила-Ярузької сільської ради залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки. Він є спадкоємцем за аповітом, проте своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити на умовах, викладених у позовній заяві. Пояснив, що хворів, а тому не зміг своєчасно подати відповідну заяву. Представник відповідача, повідомленого в установленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від сільського голови с. Вила-Ярузькі до суду надійшла письмова заява, в якій вони не заперечують проти задоволення вимог [PERSON]. і просять розглянути справу у їх відсутність. Зазначене відповідно до ст. 130, 174 ЦПК України дає підстави суду для розгляду справи у відсутність представника відповідача і задоволення позову. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття ним спадщини - позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом після своєї матері, а строк на прийняття спадщини пропустив з поважної причини - перебував на лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою. На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved