Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] на праві спільної сумісної власності належать дві кімнати у квартирі спільного заселення [ADDRESS]. В теперішній час родина [PERSON] проживає в Ізраїлі. Минулого року [PERSON] приїхав в м. Нова Каховка, проте у належні йому кімнати потрапити не зміг, оскільки замок на вхідних дверях квартири був замінений, до квартири його не впустили. У квартирі проживає відповідачка [PERSON], яка чинить перешкоди у користуванні кімнатами, зокрема не надає ключі від кімнат як [PERSON], так позивачу, який діє на підставі довіреності. З цих підстав просить суд усунути перешкоди в користуванні належними [PERSON] на праві приватної власності кімнатами у житловому приміщенні, розташованому [ADDRESS], зобов'язавши відповідачку не чинити перешкоди власникам у доступі до вказаних кімнат та надати від них ключі. В судовому засіданні позивач, та особа, в інтересах якої заявлено позов [PERSON] позов підтримали з наведених підстав, при цьому [PERSON] пояснив, що ніякого договору купівлі-продажу належних йому та його родині кімнат з відповідачкою не укладав, хоча й мав такий намір, проте до цього часу вони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, тому він та члени його родини є власниками спірних кімнат і мають право на безперешкодний доступ до своєї власності. Крім вказаних правовідносин, вони з [PERSON] мали інші зобов'язальні правовідносини, тому певні суми після виїзду в Ізраїль він отримував від [PERSON] в рахунок купівлі-продажу бару за вказаною адресою, також позичав гроші на лікування брата. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пред'явивши до [PERSON] зустрічний позов, в якому зазначила, що у 1999 році між нею та [PERSON] в усній формі відбувся договір купівлі-продажу належних [PERSON] кімнат. Істотні умови угоди були оговорені в усній формі, зокрема вартість квартири складала 26640 грн., що еквівалентно 6000 доларам США по курсу НБУ. Для виконання умов договору вона виплатила [PERSON] 3723 доларів США, проте продавці не виконали умови договору, ухиляються від укладення договору в письмовій формі та його подальшого нотаріального посвідчення. Вважає, що угода відбулася, оскільки обома сторонами фактично виконані всі істотні умови договору, тому [PERSON] в теперішній час позбавлені права власності на спірне житло, внаслідок чого вона не впускає їх до квартири на законних підставах. Представник відповідачки позов не визнала з аналогічних підстав, зустрічний позов підтримала у повному обсязі. Заслухавши сторони, особу, в інтересах якої заявлено позов -[PERSON], представника відповідачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] на праві спільної сумісної власності належать дві кімнати площею відповідно 16,4 та 14,8 кв.м. у квартирі спільного заселення [ADDRESS]. [PERSON] на праві власності за договором дарування від 01.03.2001 року належить кімната № 9 площею 14. 5 кв.м. у вказаній квартирі. В теперішній час родина [PERSON] проживає в Ізраїлі. Восени 2007 року [PERSON] приїхав в м. Нова Каховка, проте у належні йому кімнати потрапити не зміг, оскільки замок на вхідних дверях квартири був замінений, до квартири його не впустили. До теперішнього часу ця проблема не вирішена через те, що у квартирі проживає відповідачка [PERSON], чинить перешкоди у користуванні кімнатами, зокрема не надає ключі від кімнат як [PERSON], так і його представнику до довіреністю [PERSON]. Він з дітьми та онуками має намір повернутися в Україну через нестабільну обстановку в Ізраїлі, тому постало питання про усунення перешкод у користуванні належними йому кімнатами. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. За таких обставин, коли відповідачка чинить власнику житлових приміщень - [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права власності, зокрема за таких обставин [PERSON] та члени його родини, які є співвласниками житла позбавлені можливості у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд у будь-який зручний для них час, суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити та зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Зокрема, правочини з приводу купілві-продажу нерухомого майна скалаються у письмовій формі, підлягають обов*язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що у 2000 році родина [PERSON] виїхала до Ізраїлю, де вони проживають по теперішній час. При цьому [PERSON] нав намір продати належні їм кімнати у квартирі [ADDRESS], про що свідчить отримана ним довіреність від [PERSON], [PERSON] від 28.02.2000 року. Крім того, 30.09.1999 року Новокахвоською міською радою було прийнято рішення про надання дозволу [PERSON] діяти від імені своїх дітей при оформленні договору купівлі-продажу приватизованої 2-кімнатної квартири за вказаною адресою у зв*язку із виїздом на ПМП до Ізраїлю. При цьому 27.06.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений безоплатний договір найму належних [PERSON] кімнат. Вказаний факт в судовому засіданні визнаний обома сторонами, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України є таким, що не підлягає доказуванню. В судовому засіданні також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] була попередня домовленість з приводу можливої кіпліві-продажу [PERSON] спірних кімнат. Проте, досліджені судом докази свідчать лише про намір [PERSON] продати належні йому та членам родини кімнати, проте сторони й до теперішнього часу не досягли згоди щодо істотної умови договору купівлі-продажу - ціни, що підтверджується як поясненнями сторін в судовому засіданні, матеріалами переписки між [PERSON] та [PERSON], так і тією обставиною, що до теперішнього часу договір купівлі-продажу спірних кімнат у формі, що встановлена чинним цивільним законодавством України або у будь-якій іншій, навіть простій письмовій формі між сторонами так і не укладений. Надані [PERSON] розписки про запозичення певних сум [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можна розцінювати як форму укладення договору купівлі-продажу спірних кімнат між [PERSON] та [PERSON], оскільки будь-яких посилань на наявність такого договору вказані документи не містять і стосуються зовсім інших осіб та інших правовідносин. Укладений [PERSON] договір банківського вкладу від 20.11.2006 року, згідно якого вона передала банку грошові кошти в сумі 5000 доларів США під 10% процентної ставки також не підтверджує будь-яких обставин з приводу спірних правовідносин. Укладені [PERSON] договори про надання житлово-комунальних послуг з різними комунальними службами міста свідчать лише про виконання нею умов договору найму спірних кімнат щодо оплати вказаних послуг. При цьому суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], оскільки ці показання мають досить відносний та вірогідний характер, тому висновок суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна не може ґрунтуватися на таких свідченнях. Крім того, продовження дії договору найму спірних кімнат за таких умов, коли жодна із сторін офіційно не розірвала договір, не є перешкодою у доступі власників до належного їм житла, тому суд критично сприймає ці заперечення відповідачки та її представника на позовну заяву. За таких обставин, зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 391, ст.ст. 203, 208, ч. 1 ст. 218, ч. 3 ст. 640 ЦК України;

Outcome: approved