Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

18 січня 2008 року, представником позивача “Приватбанку” Янсоном Євгеном Валерійовичем, діючого за довіреністю № 535 від 15.01.2007 року, було подано до суду позов про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що відповідно укладеного договору б/н від 09.12.2005 року, [PERSON].12.2005 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення закону та умов договору, відповідач зобов”язання за вказаним договором, належним чином, не виконав. У зв”язку з зазначеними порушеннями зобов”язань за кредитним договором, відповідач, станом на 09.12.2007 року, має заборгованість 2515,96 грн., яка складається з наступного: 1520,88 грн. - заборгованість за кредитом; 995,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі викладеного Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON]заборгованість у розмірі 2515,96 коп. за кредитним договором № б\н від 09.12.2005 року; судові витрати у розмірі 51 грн. судовий збір та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. У судовому засіданні представником позивача - Мучкіною Ларисою Миколаївною, що діє на підставі довіреності №367 від 15 січня 2008 року, підтримано позовну заяву позивача, та подано письмову заяву про те. що станом на 28 лютого 2008 року, відповідач має непогашену перед позивачем заборгованість. Відповідач у судовому засіданні 28 лютого 2008 року вказав, що позов позивача визнає у повному обсязі, оскільки дійсно брав у позивача кредит на вказану суму, однак у встановлений у договорі строк, не повернув, в зв»язку з чим виникла заборгованість за кредитом та по відсоткам за користування кредитом. Крім того, відповідач вказав, що він на адресу суду подав 14 лютого 2008 року свою письмову заяву, якою позов позивача визнав (а.с.№30). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 грудня 2005 року [PERSON] згідно договору б/н (а.с.№ 4), отримав у позивача кредит на суму в 2000,00 грн., що підтверджується розпискою на видачу платіжної картки (а.с. №7). Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Однак, в зв»язку з тим, що ним порушено умови повернення кредиту, виникла прострочена заборгованість по договору, що на день подання заяви до суду складає 2515,96 грн. яка складається з наступного: 1520,88 грн. - заборгованість за кредитом; 995,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Уклавши кредитний договір (а.с.№4), сторони взяли на себе певні зобов»язання. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 6.5 зазначеного Договору (а.с.№4) Боржник зобов'язується гасити заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також виплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у судовому засіданні, було достовірно встановлено, що з боку відповідача було порушено зобов»язання за цим договором про повернення суми кредиту, в зв»язку з чим у останнього, виникла заборгованість на суму в 2515 гривень 96 коп., що підтверджується Розрахунком загальної суми що полягає сплаті боржником [PERSON] (а.с.№2-3). Отже в даній частині, суд знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. В позовній заяві (а.с.№2-3) позивач прохає суд стягнути на його користь понесені ним судові витрати - судовий збір на суму в 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. Відповідно до платіжного доручення №712288000А від 28 грудня 2007 року (а.с.№1) вбачається що позивачем сплачено судовий збір на суму в 51 грн. 00 коп. , а відповідно до платіжного доручення №712288000В від 28 грудня 2007 року (а.с.№1) сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved