Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

15 квітня 2008 року [PERSON] звернувся до Іллі-чівського міського суд Одеської області із позовом до Іллі-чівської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно (а.с.4-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на підставі приватної власності належить земельна ділянка площею 0,058 га, яка розташована [ADDRESS]. У 2002 році через свою необізнаність без належного дозволу та належно затвердженого проекту він (позивач) збудував двоповерховий будинок з господарчими будівлями та спорудами за вказаною адресою, у зв'язку з чим, у технічному паспорті, виготовленому комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” м.Іллічівська станом на 23 березня 2007 року вказане нерухоме майно позначено як самовільно збудоване, а саме: двоповерховий житловий будинок під літерою “А” загальною площею 171,1 кв.м., у тому числі житловою - 61,1 кв.м., вбиральня під літерою “Б”, дворові споруди №1-4, І. Так як зазначене нерухоме майно збудовано без належного дозволу та належно затвердженого проекту, отримати право-встановлюючі документи тепер можливо лише у судовому порядку. За таких обставин він (позивач) вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні, при попередньому розгляді справи, підтримав позов та просить задовольнити його. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився але надав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі і про розгляд за відсутністю представника Іллічівської міської ради Одеської області (а.с.30). Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідно-сини. Земельна ділянка площею 0,058 га [ADDRESS]. на праві приватної власності належить позивачу, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 03 вересня 1999 року, виданим на підставі рішення Виконавчого комітету Олександрівської селищної ради народних депутатів м.Іллічівська Одеської області від 28 грудня 1998 року №226 (а.с.8). На земельній ділянці [ADDRESS] є самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: двоповерховий житловий будинок під літерою “А” загальною площею 171,1 кв.м., у тому числі житловою - 61,1 кв.м., вбиральня під літерою “Б”, дворові споруди №1-4, І, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 23 березня 2007 року, інвентарний №985 (а.с.9-15). Згідно висновку спеціаліста №90 від 07 квітня 2008 року, зробленого експертом Дзінька А.І., самовільно зведене нерухоме майно за вищевказаною адресою, побудоване без порушення будівельних та інших норм і правил, та використовується за цільовим призначенням, без порушення прав інших осіб (а.с.16-26). У відповідності до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не супере-чать закону. Нормою ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавле-ний цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встанов-лена судом. Нормою ст.376 ЦК України передбачено, що житловий буди-нок, споруди, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під збудоване нерухоме майно. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню повному обсязі. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відпові-дачем вимог позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved