Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом ліквідатора ТОВ «Нафтозахист» №4 від 29 вересня 2005 року його поновлено на посаді юрисконсульта філії «Нафтозахист-Схід» з 29 вересня 2005 року і тим самим була виконана ухвала Апеляційного суду Сумської області від 15 липня 2004 року. 14 грудня 2005 року наказом ліквідатора ТОВ «Нафтозахист» №19 від 14 грудня 2005 року він був звільнений з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Але при звільненні з ним не був проведений відповідний розрахунок згідно вимог ст.. 116 КЗпП України. 18 січня 2006 року він звертався з письмовою заявою до генерального директора ТОВ «Нафтозахист», про проведення з ним розрахунку, але дана заява залишилась без розгляду. Тому прохає стягнути з ТОВ «Нафтозахист» на його користь заробітну плату за період з 29 вересня по 14 грудня 2005 року у сумі 4374 грн. ( з розрахунку 81 грн .х 54 дні = 4374 грн), відповідно до вимог ст.. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 4860 грн. (з розрахунку 1620 грн. х 3 міс.= 4860), а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 грудня 2005 року по 1 вересня 2007 року ( по день заявлення позову), в сумі 34587 грн. ( з розрахунку 81 грн. х 427 днів = 34587 грн. ). А також прохає зобов»язати відповідача належним чином оформити трудову книжку та винести окрему ухвалу на грубе порушення відповідачем трудового законодавства, яку направити прокурору м. Києва для порушення кримінальної справи. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінив і просив стягнути середній заробіток з 15 грудня 2005 року по 21 березня 2008 року, тобто по день постановлення рішення суду. В іншій частині позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що накази про поновлення позивача на роботі та про звільнення його з роботи видані арбітражним керуючим, є незаконними, оскільки на момент їх видачі він був не уповноваженою особою, так як ухвалою Вищого Господарського Суду України від 8.11.2005 року було зупинено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2005 року про визнання ТОВ «Нафтозахист» банкрутом і про призначення ліквідатором товариства арбітражного керуючого [PERSON]. А 20.12.2005 року постанова від 22.09.2005 року була взагалі скасована, як незаконна. Тому, на думку представника відповідача, арбітражний керуючий [PERSON]. не мав жодного відношення до ТОВ «Нафтозахист» . Накази від 22.09.2005 року , від 14.12.2005 року, трудова книжка у ТОВ «Нафтозахист» відсутні, тому оформити трудову книжку підприємство не має можливості. В задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав Судовим розглядом справи встановлено, що позивач працював юрисконсультом філії «Нафтозахист-Схід» ТОВ «Нафтозахист» в період з 9 липня по 10 листопада 2003 року і був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2004 року [PERSON]. поновлений на посаді юрисконсульта філії «Нафтозахист-Схід» ТОВ «Нафтозахист» . 7 грудня 2004 року ДВС за заявою [PERSON]. відкрила виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про поновлення на роботі. 22 вересня 2005 року постановою Господарського Суду м. Києва була порушена справа про банкрутство ТОВ «Нафтозахист» та призначено ліквідатором [PERSON]. [PERSON]. на правах ліквідатора у період з 22 вересня 2005 року по 20 грудня 2005 року видав 29 вересня 2005 року наказ №4 про поновлення [PERSON]. на посаді юрисконсульта філії «Нафтозахист-Схід» на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2005 року, а 14 грудня 2005 року видав наказ №19 про звільнення позивача з цієї посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. До теперішнього часу відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, тому позивач змушений був звернутись до суду з позовом. Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виплати заборгованості по заробітній платі, розрахункових при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Дані правовідносини регулюються ст.. ст.. 24,44, 116,117 КЗпП України. Відповідно до вимог ст.. 24 КЗпП України працівник вважається поновленим на роботі з дня видання власником або уповноваженим ним органом наказу про це. Як встановлено судом, наказом №4 від 29 вересня 2005 року, виданого арбітражним керуючим [PERSON]. позивач поновлений на роботі. З дня поновлення його на роботі і до дня звільнення , підприємство повинно було нарахувати позивачу заробітну плату. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 7 серпня 2007 року встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 81 грн. Отже, ТОВ «Нафтозахист» заборгувало позивачу заробітну плату за період з 29 вересня 2005 року по 14 грудня 2005 року за 54 робочих днів 4374 грн. ( 54 х 81 = 4374 грн). Відповідно до вимог ст.. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми можуть бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, тобто внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, виплачується вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2004 року встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 1620 грн. Вихідна допомога при звільненні, яку відповідач повинен виплатити позивачу становить 4860 грн. ( 1620 грн. х 3 = 4860 грн.) Позивач неодноразово звертався з вимогою про проведення з ним розрахунку, але його вимоги залишились невиконаними( а.с. 12-13). Відповідно до вимог ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у троки, зазначені в ст.. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як зазначалось вище, середньоденний заробіток позивача становить 81 грн. Кількість робочих днів затримки розрахунку пр звільненні з 15 грудня 2005 року по 21 березня 2008 року ( по день винесення рішення суду) становить 569. Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, становить 46089 грн ( 569 днів х 81 грн. = 46089 грн.). З доводами представника відповідача про те, що дії ліквідатора ТОВ «Нафтозахист» відносно видання наказів про поновлення [PERSON]. на роботу та про звільнення його з роботи є такими, що вчинені не уповноваженою особою і не можуть братись до уваги, суд погодитися не може, оскільки в матеріалах справи не має жодного доказу про те, що в зв»язку з цим накази від 29 вересня 2005 року та від 14 грудня 2005 року, видані ліквідатором, є недійсним або скасований наступним ліквідатором. Таким чином, судом встановлено, що права позивача в частині не проведення з ним розрахунку при звільненні, порушені і підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення на його користь вищевказаних сум. Відповідно до вимог ст..ст. 81, 88 ЦПК України, з ТОВ «Нафтозахист» необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 553 грн. 23 коп та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Що стосується вимог позивача про зобов»язання відповідача належним чином оформити йому трудову книжку, суд дійшов висновку про наступне. Судовим розглядом справи встановлено, що ліквідатором ТОВ «Нафтозахист» [PERSON]. накази №4 від 29 вересня 2005 рокута №19 від 14 грудня 2005 року у ТОВ «Нафтозахист» не надані, відповідно в особовій картці [PERSON]. (типова форма №П-2, затверджена Наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277) відсутні записи про поновлення та звільнення [PERSON]. Трудова книжка в даний час знаходиться у позивача. Дана трудова книжка керівнику ТОВ «Нафтозахист» ні позивачем, ні арбітражним керуючим [PERSON]. також не передавалась. Крім того, на думку суду, оскільки вищевказані накази видавались ліквідатором [PERSON]., у якого і повинні були знаходитись печатки, він зобов»язаний був засвідчити печаткою записи, зроблені ним у трудовій книжці [PERSON]. Тому в задоволенні позову [PERSON]. в цій частині слід відмовити. Не підлягають задоволенню також і вимоги позивача щодо винесення окремої ухвали про порушення кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ «Нафтозахист», оскільки судовим розглядом справи не встановлено грубих порушень законодавства про працю посадовими особами ТОВ «Нафтозахист», які б давали підстави для порушення кримінальної справи за ст..ст.175,382 КК України.

Outcome: partial