Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням, пославшись на ті обставини, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з [INFO] року. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO] року народження, відповідачку по справі та [PERSON], [INFO] року народження. За рішенням Кіровоградської міської ради від 16.10.2001 року їй з сім'єю було надано двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], де вони почали проживати з 2002 року. Всі вони були зареєстровані у даній квартирі. З червня 2007 року з відповідачем припинили сімейні стосунки та він забравши свої речі пішов з квартири, так як повідомив, що майже рік зустрічається з іншою жінкою та має намір розлучитися. Так як відповідач пообіцяв старшій доньці забезпечити її власним житлом, то донька [PERSON] також виїхала з ним, про нове місце проживання її не повідомили. У квартирі залишились проживати вона та їхня неповнолітня донька [PERSON]. 10.12.2007 року шлюб з відповідачем вони розірвали Дана обставина підтверджується актами обстеження квартири та свідками. Крім того відповідачі не сплачують комунальні платежі за квартиру, не проживають в ній більше шести місяців без поважних причин, а тому вона звертається до суду та просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] у відповідності до вимог ст. 71 ЖК України. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та звернулися із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, а саме квартирою за адресою [ADDRESS], пославшись на ті обставини, що у вересні 2007 року між [PERSON] та позивачкою погіршились відносини, вона влаштовувала сварки з ревнощів, тому відповідач був вимушений 17.09.2007 року тимчасово покинути квартиру та переїхати проживати до батьків за адресою [ADDRESS]. У квартиру повернутись він не зміг, так як 20.09.2007 року позивачка змінила замок у квартирі та погрожувала знищити майно у квартирі на його прохання дати ключ від квартири. У листопаді 2007 року вона також змусила виїхати з квартири і відповідачку, так як донька продовжувала підтримувати відносини із батьком. А потім ключ мала від квартири тільки позивачка, чим позбавила відповідачку доступу до квартири. Крім того, відповідач надавав позивачці кошти на оплату квартири у сумі 300-400 грн. та утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Коли виїхав із квартири взяв із собою лише частину речей. Позивачка також користується пільгами по оплаті на житло, які надавались відповідачу. У зв'язку з цим просять суд зобов'язати позивачку усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання вільного доступу до квартири. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю та послалася на обставини, викладені у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги відповідачів не визнала та пояснила, що не змушувала відповідачів залишати квартиру, це рішення вони прийняли самі. Про те, що відповідачі виїхали з квартири їй стало відомо, коли вона повернулась з роботи після зміни та не знайшла речей у квартирі. Донька про свій намір проживати із батьком також повідомила телефоном. Сварок між ними не було з приводу розлучення, відповідач сам прийняв рішення піти із сім'ї. Посилання відповідачів, що [PERSON] перестав проживати у квартирі з вересня 2007 року вважає неправдивими, як і те, що донька [PERSON] виїхала з квартири у грудні 2007 року. 02.11.2007 року її донька день народження святкували у квартирі за адресою [ADDRESS], так як почала зустрічатись із [PERSON] та вони хотіли одружитись. Тому на її день народження [PERSON] приходив знайомитись із батьками нареченої. На святкуванні також був присутній [PERSON], однак на той час вони вже у квартирі не проживали. Виїжджати з квартири відповідачів вона не примушувала, вони добровільно залишили квартиру, забравши свої речі. У січні 2008 року до неї дійсно приходив дільничний інспектор за заявою відповідача, на що вона пояснила йому, що відповідач із донькою проживають за невідомою їй адресою. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та послався на обставини, викладені у зустрічній позовні заяві. Крім того пояснив, що так як позивачка добровільно не допускала його до проживання у квартирі із донькою він був вимушений звернутись до чергової частини Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України 23.01.2008 року для вселення у квартиру, однак позивачка не допустила його до квартири, не дивлячись на прихід дільничного інспектора. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та послалася на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Крім того пояснила, що вимушена була піти проживати із квартири у грудні 2007 року, так як мати проживала із співмешканцем та сварилася з нею через ревнощі. Батько пішов з квартири у вересні, а не червні 2007 року. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, КРЕП № 15у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги, що його неявка не перешкоджає розгляду справі суд визнає неявку представника третьої особи КРЕП № 15 м. Кіровограда без поважних причин та вважає можливим розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Приймаючи до уваги, що його неявка не перешкоджає розгляду справі суд визнає неявку представника третьої особи відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області з поважних причин та вважає можливим розгляд справи у його відсутності. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі та завідуючою будинком, перебуває з ними в сусідських відносинах та не має неприязних стосунків з ними. У червні 2007 року перестала бачити чоловіка позивачки та її старшу доньку [PERSON]. Потім позивачка запросила її скласти акт про те, що вони не проживають у квартирі. Разом із сусідками, що проживають у її підїзді вони прийшли до квартири та засвідчили, що у квартирі [PERSON] та [PERSON] не проживають та у квартирі відсутні їх речі. З яких причин вони не проживають їй не відомо, вона не запитувала. Потім їй стало відомо, що вони розлучаються. У гості до позивачки вона не ходила, однак для складення актів із сусідками приходила у квартиру. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є знайомим сім'ї [PERSON], неприязних стосунків не має зі сторонами. У вересні 2007 року десь в середині, точної дати не пам'ятає зустрів біля магазину відповідача, з яким вони випили того дня пиво у нього вдома та розійшлись. В цей час у квартирі крім відповідача нікого не було. Точно де проживає відповідач пояснити не може, здається на сьомому поверсі. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є знайомим сім'ї [PERSON], неприязних стосунків не має зі сторонами. У вересні 2007 року, точної дати не пам'ятає зустрів відповідача, з яким вони випили того дня пиво у квартирі та розійшлись. Пиво пили вдвох, чи були речі відповідача у квартирі він не може сказати, так як не звернув уваги. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін у справі, неприязних стосунків із сторонами не має. Позивачка запросила її та завбудинка із [PERSON]., що також є їхньою сусідкою підтвердити той факт, що її чоловік та старша донька не проживають у квартирі, про що вони і підписали акти. Так як часто хворіє, то не часто бачила відповідачів на подвір'ї будинку та біля квартири. Однак, відповідачі дійсно в квартирі з червня 2007 року не проживають. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 15.10.2007 року почав зустрічатись із донькою сторін по справі [PERSON]. Бував у неї в гостях у квартирі, при цьому батьків її вдома не було, вона була сама. 02.11.2007 року він був запрошений на святкування її дня народження та знайомство із батьками, так як вони збирались одружитись. На святкування він прийшов сам, її батьки та [PERSON] були вже у квартирі. Зараз вони припинили стосунки. Суд в межах наданих сторонами доказів, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно рішення Кіровоградської міської ради від 16.10.2001 року позивачці та її сім'ї було надано двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], що підтверджується ордером ( а. с. 9). На час розгляду справи у суді у квартирі зареєстровано сторони по справі та малолітня донька [PERSON] А.С., що підтверджується довідкою КРЕП № 15 ( а. с. 7). На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду акти від 04.06.2007 року, 27.07.2007 року, 22.09.2007 року, 14.10.2007 року, 11.11.2007 року, 10.12.2007 року, складені сусідами та завідуючою будинком, посвідчені начальником КРЕП № 15 ( а. с. 11-16) про те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], однак не проживають, особисті речі та інше майно, що їм належить у квартирі відсутні. Спірні правовідносини регулюються Главою Другою ЖК України « Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду» в редакції 1983 року з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до ст. 277 ЦК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Договір найму жилого приміщення укладається, змінюється і розривається на умовах і в порядку, які визначаються законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ст. 71 ч. 1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.[INFO] року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї , його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити у позові про захист порушеного права ( вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо.) Відповідно до п. 11 даної Постанови на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання ( повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Дослідивши докази по справі у їх сукупності суд вважає, що доводи позивачки щодо того, що відповідачі втратили право користування квартирою знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачі у червні 2007 року виїхали з квартири, так як сторони вирішили припинити шлюбні відносини. Відповідач добровільно виїхав з квартири, забравши особисті речі. На його пропозицію виїхати з ним погодилась і відповідачка, також забравши свої речі, що підтверджується наданими позивачкою актами про відсутність речей відповідачів у квартирі з червня по грудень 2007 року, складеними сусідами та затвердженими КРЕП № 15 м. Кіровограда, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , що складали дані акти. Посилання відповідачів на ті обставини, що позивачка перешкоджала поверненню їх у квартиру та змусила виїхати з квартири не підтвердились та спростовуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що у вересні 2007 року відвідували відповідача [PERSON] та свідка [PERSON], який пояснив, що 02.11.2007 року був у гостях на святкуванні дня народження відповідачки [PERSON] для знайомства із батьками сторонами по справі. Та дані докази суд не приймає на доказ спростування обставин, що сторони перебували у неприязних стосунках та відповідач [PERSON] залишив квартиру 20.09.2007 року, а відповідач [PERSON] залишила квартиру у грудні 2007 року, при цьому позивачка перешкоджала їх вільному доступу до квартири. 23.01.2008 року відповідач звернувся до чергової частини Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України для вселення до квартири, що сторонами визнається в судовому засіданні та не оспорюється, однак позивачка заперечила проти вселення його та доньки. Як пояснили відповідачі до 23.01.2008 року до міліції для вселення до квартири не звертались, тому оскільки станом на 23.01.2008 року відповідачі не проживали у квартирі більше шести місяців без поважних причин, позивачка заперечує проти їх вселення до квартири як наймач квартири, а тому підстави для вселення відповідачів до квартири відсутні. Доводи відповідача щодо надання позивачці коштів для оплати комунальних платежів також не знайшли свого підтвердження. Враховуючи викладене суд вважає, що зустрічні позовні вимоги щодо зобов'язання позивачки надати вільний доступ відповідачам до квартири задоволенню не підлягають з вищенаведених підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed