Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-20 00:00:00

У березні 2008 року позивач звернувся до суду зі вказаним вище позовом, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно - 50/100 частини жилого будинку та господарської будівлі, земельну ділянку площею 0.1610 гектарів, що знаходяться за адресою [ADDRESS], що залишилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який на день смерті проживав за адресою [ADDRESS] та після його смерті залишилось спадкове майно: 50/100 частини жилого будинку та господарські будівлі, земельна ділянка розміром 0,1610 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] зробив заповіт на ім'я [PERSON] Однак, прийняти спадщину за заповітом він не може, оскільки в право встановлюючих документах на житловий будинок допущена помилка, а саме помилка у договорі назви об'єкту купівлі - продажу. Тому просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичною особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] купив у 1991 році нерухоме майно за адресою [ADDRESS], яке зареєстровано у Донецькому міському БТІ як 50/100 частини будинку, про що свідчить реєстраційний напис у договорі від 12 вересня 1991 року. Також [PERSON] одержав 03 квітня 1997 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,1610 гектарів, на якій розташований жилий будинок та господарські будівлі за адресою [ADDRESS] Крім того, БТІ у Ясинуватському районі було виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою [ADDRESS]. Підставою вищевказаного послужив договір від 12 вересня 1991 року, згідно якого об'єктом купівлі-продажу була квартира, замість жилого будинку. Фактично [PERSON] купив 50/100 частини жилого будинку, про що свідчить реєстраційний напис БТІ у договорі від 12 вересня 1991 року та державний акт на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок та господарські будівлі. [INFO] року [PERSON] помер, про що виконкомом Пісківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за №15 та видане свідоцтво про його смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому вищевказане нерухоме майно. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповідав [PERSON]. Згідно ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 331, 1216, 1233, 1241 ЦК України, ст.ст.130, 174, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved