Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

12 грудня 2007 року, позивач звернувся до суду з заявою до відповідача, посилаючись на те, що остання, згідно до Договору №3742\2006 від 08 листопада 2006 року, отримала у позивача кредит на суму в 10 000, 00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки. Згідно даного Договору, відповідач повинна була повернути кредит відповідно до встановленого графіку - рівними частинами, на протязі 12 місяців: до 07 листопада 2007 року. Однак, в зв»язку з тим, що відповідачем порушено умови повернення кредиту, у останньої виникла прострочена заборгованість по договору, що на день подання заяви до суду складає 4 318,10 грн. Крім того, за прострочення строку погашення кредиту, відповідачу нарахована неустойка на суму в 751 грн.10 коп. На підставі викладеного, позивач прохає суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором у сумі 4 318, 10 грн.; пеню за прострочення кредиту на суму в 751 грн. 10 коп.; державне мито на суму в 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. 09 січня 2008 року, у попередньому судовому засіданні представник позивача Барсученко С.В., що діяв на підставі довіреності №17 від 23 січня 2008 року, підтримав позовну вимогу позивача у повному обсязі та прохав суд її задовольнити. У судове засідання, призначене до розгляду на 12 лютого 2008 року, позивач не забезпечив явку свого представника, не дивлячись на те, що про день, час та місце розгляду справи судом повідомлено своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи судова розписка про отримання 04 лютого 2008 року представником позивача Семеновою А.О.- судової розписки у судове засідання на 12 лютого 2008 року. Про причини неявки свого представника у судове засідання позивач суду не повідомив і заяв про слухання справи за їх відсутності до суду не подано. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У судовому засіданні 12 лютого 2008 року, відповідач [PERSON] вказала, що позов позивача визнає в повному обсязі, оскільки дійсно брала у позивача кредит на вказану суму, однак у встановлений у договорі строк, не повернула. В підтвердження викладеного, відповідач подала до суду свою письмову заяву (а.с.№50-51), в якій позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти нарахованої суми пені за прострочення повернення суми кредиту та стягнення з неї судових витрат ( судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи), оскільки спір виник саме з її вини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 листопада 2006 року [PERSON]. згідно договору №3742\2006 (а.с.№ 5), отримала у позивача кредит на суму в 10 000, 00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с. №6). Згідно зазначеного Договору (а.с.№5), [PERSON], повинна була повернути кредит згідно до встановленого графіку рівними частинами на протязі 12 місяців: до 07 листопада 2007 року. Однак, в зв»язку з тим, що нею порушено умови повернення кредиту, виникла прострочена заборгованість по договору, що на день подання заяви до суду складає 4 318,10 грн. Крім того, за прострочення строку погашення кредиту, відповідачу нарахована неустойка на суму в 751 грн.10коп. На адресу відповідача, позивачем 06 березня 2007 року було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.№7). Однак дана вимога позивача залишилася без задоволення з боку відповідача. Уклавши кредитний договір (а.с.№5), сторони взяли на себе певні зобов»язання. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 4.2.2. зазначеного Договору (а.с.№5) Боржник зобов'язується забезпечити повернення одержаного кредиту відповідно до умов Договору на рахунок “ 22028709033001 в філії “Харківська дирекція” АТ “Індекс-Банк”, МФО 350619. Однак, у судовому засіданні, було достовірно встановлено, що з боку відповідача було порушено зобов»язання за цим договором про повернення суми кредиту, в зв»язку з чим у останньої, виникла заборгованість на суму в 4 318 гривень 10 коп., що підтверджується Розрахунком загальної суми що полягає сплаті боржником [PERSON]. (а.с.№4). Отже в даній частині, суд знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. У позовній заяві позивач посилається на те, що з відповідача необхідно стягнути і неустойку, яка передбачена у п.5.1. Кредитного договору (а.с.№5) у вигляді пені у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка станом на день подання позову до суду становить 751 гривня 10 коп. Відносно вимоги позивача в цій частині, необхідно зазначити, що згідно до п.п. 5.1 вказаного Договору (а.с.№5), передбачено, що у випадках прострочення сплатити винагороди згідно п.п. 1.1 цього ж Договору та/або погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за цим Договором за кожний день прострочення платежу. Дане питання врегулювано і в ст.549 ЦК України, яка передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем до позовної заяви додано Розрахунок суми пені, нарахованої за прострочення кредиту (а.с.№4) на суму в 751 гривня 10 коп. Дану суму визнала у судовому засіданні і сама відповідача, про що надала суду свою заяву (а.с.№50-51). Отже виходячи з викладеного, суд знаходить позовну вимогу позивача в цій частині такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. В позовній заяві (а.с.№3) позивач прохає суд стягнути на його користь понесені ним судові витрати - судовий збір на суму в 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. Відповідно до платіжного доручення №11 від 04 грудня 2007 року (а.с.№1) вбачається що позивачем сплачено судовий збір на суму в 51 грн. 00 коп. , а відповідно до меморіального ордеру №28 від 04 грудня 2007 року (а.с.№2) сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача га користь позивача судові витрати.

Outcome: approved