overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

У лютому 2008 року представник позивача звернувся до суду зі вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за отриманні послуги з теплової енергії та гарячого водопостачання в розмірі 4852,29 грн, посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої обов'язки та не сплачує послуги своєчасно і в повному обсязі. За час користування послугами з 01.03.1996 по 01.02.2008 рр. з'явилась заборгованість у розмірі 4852,29 грн. Тому просить стягнути з відповідачки на його користь 4852,29 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON]. мешкає за адресою: м.Ясинувата, [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП „ОЖКГ Ясинуватської міськради” від 23.01.2008 р. Наймачем даної квартири є [PERSON]. Також встановлено, що відповідачка має заборгованість за отриманні послуги з теплової енергії та гарячого водопостачання з 01.03.1996 по 01.02.2008 рр. в сумі 4852,29 грн, що підтверджується особовим рахунком [NUMBER]. У відповідності до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання за надані послуги порушені відповідачкою, а отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4852,29 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, тому з відповідачки слід стягнути судовий збір в дохід держави 51 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 68 ЖК України, ст.ст.10,11,88,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернувся до суду з позовною заявою і просить винести рішення, яким шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] 27 червня 1987 року в Дмитрівській сільській раді Знам”янського району Кіровоградської області, за актовим записом №22 - розірвати. Свої вимоги мотивував тим, що подружні відносини на даний час припинено, причиною розірвання шлюбу є те, що між ними немає взаєморозуміння, різні погляди на життя, що приводило до постійних сварок. В даний час він пішов з сім”ї і проживаю у матері. Вважає, що між ними втрачено почуття взаємної поваги і кохання, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Примирення не бажає. Шлюб обоє розривають вперше, не заперечує, щоб діти проживали з матір”ю. Від спільного життя вони мають двох дітей:сина,який досяг повноліття та доньку [PERSON]., на утримання якої він надає матеріальну допомогу, а в подальшому буде виплачувати аліменти [PERSON]. в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсягу,пояснив,що подружні відносини між ним та відповідачем припинені з грудня 2007 року,наполягає на розірванні шлюбу,примирення не бажає,судові витрати по справі просить покласти на нього. Відповідач в судове засідання не з”явилася,хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи,причина неявки [PERSON] в судове засідання не відома. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів,які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд,вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав 27 червня 1987 року в Дмитрівській сільській раді Знам”янського району Кіровоградської області, за актовим записом №22 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.4), від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружні відносини між сторонами припинено з грудня 2007 року,примирення позивач не бажає,вважає, що шлюб між ними існує формально,наполягає на розірванні шлюбу,а неявку відповідача в судове засідання без поважної причини суд розцінює як небажання зберегти сім»ю. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливо. 2 Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вирішуються в порядку ст. ст. 104, 105, 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача посилаючись на те, що 04 березня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано в Сотбалківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Від подружнього життя сторони по спарві мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв”язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, в зв”зку з чим виникали сварки і тому вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, підтримавши позовні вимоги у судовому засіданні у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить розірвати шлюб, так як примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. 04 березня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано в Сотбалківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Від подружнього життя сторони по спарві мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Шлюб укладено вперше. Однак, шлюб фактично розпався через сварки між пожружжям, що виникають на побутовому рівні. Проте внаслідок систематичності конфліктів, які виникають між сторонами позивачка втратила почуття поваги і любові до відповідача та вважає подальше сумісне проживання з неможливе, так як протягом останніх двох місяців спільно не проживають. Примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім”ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Приймаючи до уваги, що шлюб зареєстровано сторонами вперше із відповідача підлягає стягненню в дохід держави держмито за реєстрацію розірвання шлюбу в сумі 17 гривень, звільнивши від сплати позивачку на утриманні якої знаходиться двоє дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду до відповідача посилаючись на те, що 04 березня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано в Сотбалківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області від якого вони мають двох дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач по справі не надає ніякої допомоги на утримання дітей, тому позивачка була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, підтримавши позовні вимоги в судовому засідання повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що немає в данний час доходів і донька виявила бажання продивати біля нього. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно до ст.ст.180,181,182,183 СК України позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач працює - являється головою ФГ «Віка», але матеріальну допомогу на утримання дітей не надає в добровільному порядку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов*язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленності щодо виконання цього обов*язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов*язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 2 СК України суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з призумції фізичного здоров”я відповідача та дітей, здатності відповідача до продуктивної праці, а тому справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/3 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі ст. 4 п. 5) Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року “Про державне мито” та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у суді 7.50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], який не проживає та не користується жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці. Оскільки позивачка вважає, що відповідачем порушується її права як власника на користування та розпорядження належним ій майном, вона просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні її власністю та зобов»язати Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві зняти відповідача з реєстрації. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з”явився , про день та час слухання справи повідомлений за останнім відомим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив. Представник Відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Спірна квартира являє собою двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 28,90 кв.м., в якій прописані позивачка, її дочка , мати та відповідач, що підтверджується довідкою за формою 3 (а.с.6). Відповідно до договору дарування від 19.01.2007р. [PERSON] подарувала двокімнатну квартиру [ADDRESS] позивачці [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачує. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння цим майном. Реєстрація відповідача в спірному жилому приміщенні порушує права позивачки, оскільки позбавляє права вільно розпоряджатися власністю, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг. Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]. знайшли своє підтвердження , відповідач створює позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням, яке знаходиться у її власності, в спірному жилому приміщенні не проживає і тому необхідно поновити порушені права позивачки, шляхом зобов»язання Відділу громадянства, паспортної та міграційної роботи Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві зняти відповідача з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І” вартістю 4450 гривень, ганок позначений літерою „а” вартістю 32 гривні, ворота позначені №1 вартістю 293 гривні, що знаходяться по [ADDRESS], загальна дійсна вартість яких становить 4775 гривень. Представник відповідача сільський голова с. Комарів Кельменецького району Чернівецької області Телешман І.Г. позов визнав з тих підстав, на які позивачка посилається у своїй позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з тих обставин, які зазначені у позовній заяві. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року позивачка [PERSON] на підставі рішення Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 26 грудня 2007 року уклала з Комарівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0,13 Га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS], строком на один рік. Таким чином позивачка згідно ст. 93 ЗК України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться житловий будинок та інші споруди, які зазначені у зведеному акті інвентарної справи, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І” вартістю 4450 гривень, ганок позначений літерою „а” вартістю 32 гривні, ворота позначені №1 вартістю 293 гривні, загальна дійсна вартість яких становить 4775 гривень, які були побудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні, екологічні норми і правила та правила протипожежної безпеки. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди, які розташовані в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

[PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А” вартістю 8203 гривні, убиральню позначену літерою „Б” вартістю 126 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 482 гривні, погріб із шийкою позначений літерами „ВхПг” вартістю 499 гривень, сарай позначений літерою „Г” вартістю 4426 гривень, сарай позначений літерою „Д” вартістю 911 гривень, огорожу позначену №1 вартістю 449 гривень, ворота позначені №2 вартістю 309 гривень, що знаходяться по [ADDRESS], загальна дійсна вартість яких становить 15405 гривень. Представник відповідача сільський голова с. Грушівці Кельменецького району Чернівецької області Панкевич О.О. позов визнав з тих підстав, на які позивач посилається у своїй позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з тих обставин, які зазначені у позовній заяві. Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року позивач [PERSON] уклав з Грушовецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0,49 Га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS], строком на один рік. Таким чином позивачка згідно ст. 93 ЗК України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться житловий будинок та інші споруди, які зазначені у зведеному акті інвентарної справи, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А” вартістю 8203 гривні, убиральня позначена літерою „Б” вартістю 126 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 482 гривні, погріб із шийкою позначений літерами „ВхПг” вартістю 499 гривень, сарай позначений літерою „Г” вартістю 4426 гривень, сарай позначений літерою „Д” вартістю 911 гривень, огорожа позначена №1 вартістю 449 гривень, ворота позначені №2 вартістю 309 гривень, загальна дійсна вартість яких становить 15405 гривень, які були побудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні, екологічні норми і правила та правила протипожежної безпеки. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди, які розташовані в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І” вартістю 47723 гривні, сарай позначений літерою „Б” вартістю 2350 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 583 гривні, сарай позначений літерою „Г” вартістю 1958 гривень, вбиральню позначену літерою „Д” вартістю 179 гривень, ворота позначені №1 вартістю 212 гривень, хвіртку позначену №2 вартістю 180 гривень, огорожу позначену №3 вартістю 980 гривень, криницю позначену №4 вартістю 575 гривень, що знаходяться по [ADDRESS] загальна дійсна вартість яких становить 54741 гривня. Представник відповідача Ротар А.А. позов визнала з тих підстав, на які позивачка посилається у своїй позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з тих обставин, які зазначені у позовній заяві. Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року позивачка [PERSON] уклала з Кельменецькою селищною радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0,07 Га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS] строком на один рік. Таким чином позивачка згідно ст. 93 ЗК України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться житловий будинок та інші споруди, які зазначені у зведеному акті інвентарної справи, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І” вартістю 47723 гривні, сарай позначений літерою „Б” вартістю 2350 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 583 гривні, сарай позначений літерою „Г” вартістю 1958 гривень, вбиральню позначену літерою „Д” вартістю 179 гривень, ворота позначені №1 вартістю 212 гривень, хвіртку позначену №2 вартістю 180 гривень, огорожу позначену №3 вартістю 980 гривень, криницю позначену №4 вартістю 575 гривень, загальна дійсна вартість яких становить 54741 гривня, які були побудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні, екологічні норми і правила та правила протипожежної безпеки. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди, які розташовані в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд : Визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке знаходиться [ADDRESS], а саме на : А-ІІ майстерню, Б-І склад, В-І склад; М-ІІ огорожу. 2. Зобов'язати КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» провести реєстрацію права власності на об*єкти нерухомості, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. У заяві посилаючись на те, що позивачем на підставі договору купівлі -продажу від 12.11.2007 р. було придбано у ПП «Арго Плюс» об'єкти нерухомості за наступним переліком: А-ІІ майстерня, Б-І склад, В-І склад; М-ІІ огорожу, на загаль ну суму 40000, 00 грн.Позивач звернувся до КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» з заявою про реєстрацію права власності на придбане нерухоме майно. Але йому було відмовлено. З прийнятим рішенням позивач не згодний відповідно до ст.. 334 п.3 ЦК України та до пункту 2.3 договору купівлі-продажу від 12.11.2007 р. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився і , оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Оскільки, визнання права власності, необхідне позивачу, для оформлення будівель, а у відповідності з ст. 328 ЦК України право власності може бути визнане лише судом, то суд, вважає, за можливим задовольнити позов повністю.

Outcome: approved