Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди від 05.06.2001 року, мотивуючи тим, що відповідно до цього договору вони зобов'язались передати майно в оренду, а відповідач зобов'язався щорічно, не пізніше 1 березня наступного року сплачувати безпосередньо кожному зі співвласників орендну плату в розмірі 1 відсотка вартості основних засобів (п.3.2, 3,4, 4,3 Договору). Проте, відповідач порушив свої обов'язки, не сплативши протягом шести років орендної плати за користування майном, що належить позивачам на праві спільної часткової власності. На думку позивачів, це є істотним порушенням своїх обов'язків з боку відповідача, що відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України тягне за собою зміну або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, оскільки істотним порушенням є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та[PERSON] змінили заявлений позов і просять суд розірвати договір оренди від 05.06.2001 року в частині, яка стосується позивачів, суду пояснили, що дійсно, орендоване майно належить співвласникам майна загальною кількістю більше 700 осіб (в тому числі і позивачам) на праві спільної часткової власності. Уклавши між собою договір від 26.04.2001 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, та передавши зазначене майно в оренду відповідачу на 10 років на підставі договору оренди від 05.06.2001 року, позивачі розраховували на щорічне отримання орендної плати в розмірі 1 відсотка вартості основних засобів, проте, відповідач провів з деякими з них часткові розрахунки у 2001 році у вигляді натуроплати (соломою), та у 2007 році грошима. Проте, розрахунки у вигляді сільськогосподарської продукції та послуг самим договором оренди не передбачені, а додатків до договору між сторонами оформлено не було. Крім того, деякі положення договору від 26.04.2001 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, на думку представників позивачів, не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні даного спору, оскільки суперечать нормам закону. Зокрема, п.6.3 договору, згідно з яким договір може бути розірваним до закінчення строку його дії за одностайною згодою співвласників, обмежує права кожного з ним окремо. Просять договір оренди від 05.06.2001 року розірвати, припинити зобов'язання сторін за цим договором та стягнути з відповідача понесені позивачем [PERSON] судові витрати на правову допомогу в сумі 1900 грн. Позивач [PERSON] також підтримав змінені позовні вимоги, суду пояснив, що він як сільський голова с. Конева Могилів-Подільського району Вінницької області засвідчував підписи співвласників майна на договорі оренди майна від 05.06.2001 року та на договорі від 26.04.2001 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності. Дійсно, одним з пунктів договору від 26.04.2001 року передбачено, що договір може бути розірваним до закінчення 10-річного строку його дії тільки за одностайною згодою співвласників, але люди підписували його, сподіваючись на щорічне отримання орендної плати, проте, відповідач не виконував свої обіцянки, тому 36 чоловік з числа співвласників, в тому числі і він, вирішили звернутись до суду з приводу розірвання договору оренди від 05.06.2001 року. За 2007 рік він особисто отримав орендну плату в розмірі 7 грн. Їхні земельні паї на даний час знаходяться в оренді у [PERSON], і вони бажають також передати цій особі свої майнові паї. Просить позов задовольнити. Представники відповідача Покотило В.М. та Конарський І.Й. позов не визнали, суду пояснили, що орендоване майно належить співвласникам, загальною кількістю більше 700 осіб, на праві спільної часткової власності. Відповідно до п.1.1 договору від 26.04.2001 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, співвласники домовились спільно володіти, користуватись і розпоряджатись майном, яке вони погодились отримати у спільну часткову власність як єдиний майновий комплекс. Згідно з п.2.3 договору інтереси кожного із співвласників за їхніми дорученнями представляє голова комітету спілки, проте, на даний час у голови таких доручень немає. За договором оренди від 05.06.2001 року все майно знаходиться в користуванні СГТОВ «Прометей», і відповідач провів з деякими з співвласників часткові розрахунки по орендній платі у 2001 році у вигляді натуроплати (соломою), та у 2007 році грошима ( з 704 чоловік розрахувались з 164). На зборах співвласників сторони домовились, щоб розрахунки перенести на інші роки, у зв'язку з важким фінансовим станом відповідача. Додаткових угод до договору оренди, де б передбачались розрахунки натуроплатою, не укладалось. Вважають позовні вимоги безпідставними і просять в їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з договором оренди від 05.06.2001 року, зареєстрованим Конівською сільською радою за №3 від 28.05.2001 року, між співвласниками майна у формі основних засобів в кількості 704 чоловік в особі уповноваженого [PERSON] та СТОВ «Прометей» с. Конева Могилів-Подільського району Вінницької області в особі директора Конарського Івана Йосиповича, співвласники передали в оренду належне їм на праві спільної часткової власності майно строком на десять років, а СТОВ «Прометей» зобов'язався щорічно, не пізніше 1 березня наступного року сплачувати безпосередньо кожному зі співвласників орендну плату в розмірі 1 відсотка вартості основних засобів (а.с.10-25). З цього вбачається, що договір було зареєстровано сільрадою раніше, ніж він був укладений сторонами. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України ( 2004 року) суд вважає необхідним при вирішення даного спору керуватись положеннями цього кодексу, оскільки права та обов'язки сторін по даній цивільній справі продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень представників сторін та з платіжних відомостей відповідача (а.с.104-122), керівництво СТОВ «Прометей» провело з деякими з співвласників часткові розрахунки по орендній платі у 2001 році у вигляді натуроплати (соломою), та у 2007 році - грошима. Проте, протягом шести років (з 2002 по 2006 рік включно) орендна плата не сплачувалась взагалі. При цьому суд не може визнати обґрунтованими посилання представників відповідача на домовленість між сторонами про відстрочення виплати орендної плати, оскільки це не знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи. Також суд вважає безпідставним посилання представників відповідачів на п.1.1 договору від 26.04.2001 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, згідно з яким співвласники домовились спільно володіти, користуватись і розпоряджатись майном, а тому, на думку представників відповідачів, позивачі в кількості 36 осіб не мають право ставити питання про розірвання договору оренди, оскільки таке рішення всі співвласники мають прийняти одностайно. Таке положення суперечить вимогам ст.361 ЦК України, згідно з якою співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Проте, відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачі, розраховуючи на щорічне отримання орендної плати за належне їм майно, протягом п'яти років були позбавлені такої можливості, а у 2001 році відповідач розрахувався з ними соломою, що договором оренди не передбачено, проте, додатків до договору між сторонами оформлено не було. На підставі до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що договір оренди від 5 червня 2001 року слід розірвати, припинивши зобов'язання позивачів та відповідача за вказаним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь одного з позивачів - [PERSON] судові витрати на правову допомогу в сумі 1900 грн., що підтверджені договором від 26.12.2007 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №28 від 01.04.2008 року (а.с.123-126). На підставі ст.ст.526,611,651,653 ЦК України ,

Outcome: approved