Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що 25.01.2002 р. через Українську універсальну біржу у особі брокерської контори № 006 вона придбала нерухоме майно у вигляді квартири у жилому будинку за вказаною адресою. В даний час позивачка має намір розпорядитися майном, та не має можливості повною мірою реалізувати своє право власності, яке отримала на підставі договору, укладеному через Українську універсальну біржу, не засвідченому нотаріально. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити, визнати право власності на квартиру за [ADDRESS]. Відповідачі допитані за судовим дорученням про проведення окремих процесуальних дій за місцем проживання. Відповідачі у справі повністю визнали вимоги позивачки, вважають їх такими, що підлягають задоволенню, просять розглянути справу за їх відсутністю. Представники третіх осіб органу опіки та піклування, Української універсальної біржі в судове засідання не з"явились, повідомлені належним чином, заперечень не представили. Представник органу опіки та піклування за представленою заявою позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2002 р. через Українську універсальну біржу у особі брокерської контори № 006 позивачка придбала нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS]. За договором вартість квартири складає 6384 грн. Сторони за укладеним договором купівлі-продажу виконали всі умови договору, покупець сплатив продавцю вартість нерухомого майна, а продавець передав у власність покупця придбане за договором нерухоме майно. Договір купівлі-продажу 08.02.2002 р. зареєстрований у Красноперекопському бюро технічної інвентаризації, зміни внесені до технічного паспорту. На даний час позивач має намір на відчуження нерухомого майна, проте реалізувати своє право власності перешкоджає не визнання договору, укладеному на біржі. Згідно із встановленою нормою ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Разом з тим, відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" договори, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному засвідченню. Також згідно із ст.19 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Позивачем укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, який пройшов державну реєстрацію у Красноперекопському міжрайонному бюро реєстрації та технічної інвентаризації. Разом з цим права позивача обмежено, оскільки відсутність можливості на свій розсуд розпорядитися належним майном звужує зміст права власності та здійснення свого права відносно належного позивачеві нерухомого майна. На підставі ст.319 ЦК України при здійсненні свого права власник володіє, користується і розпоряджається майном, що належить йому на власний розсуд. Володіння майном є правомірним, якщо інше не буде доведене судом. Як власник нерухомого майна позивач в даний час не має можливості їм розпорядитися у зв'язку з тим, що договір, укладений на товарній біржі, що не визнається нотаріусом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за його право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.16 ЦК України як спосіб захисту цивільних прав є звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу шляхом визнання права. При розгляді справи неправомірності володіння майном не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір № Н-9НКР купівлі-продажу від 25.01.2002 р., зареєстрований Українською універсальною біржею є дійсним та оскільки перешкод визнання права власності на нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS] суд не вбачає, позов підлягає задоволенню. Вимоги щодо розподілу або покладенню на відповідачів судових витрат позивачем не заявлені, тому судові витрати залишаються за рахунок позивача.

Outcome: approved