Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким просить визнати недійсною довіреність на розпорядження транспортного засобу, автомобілем ИЖ модель 2717, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], видану [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровану і посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] 28.03.2007 року, зареєстровану у реєстрі під [NUMBER]; визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля ИЖ модель 2717, 2006 року випуску, червоного кольору, вантажопасажирський - В, кузов[NUMBER] укладений з [PERSON], сторони повернути у попередній стан та витребувати і повернути у її власність автомобіль ИЖ модель 2717, 2006 року випуску, червоного кольору вантажопасажирський - В, кузов[NUMBER]. Вимоги в позові обґрунтувала наступним, що між нею та [PERSON] 29.09.2006 року, укладений усний договір купівлі-продажу, визнаний дійсним рішенням третейського суду від 03.10.2006 року та за нею визнано право власності на даний автомобіль. Продавець їй автомобіль не передав, у зв'язку з чим вона не змогла його перереєструвати в органах МРЕВ ДАІ. [PERSON] був затриманий 27.03.2007 року на даному під час керування спірним автотранспортом, працівниками міліції за вчинення ряду пограбувань. Автомобіль був переданий [PERSON] (сестрі колишньої дружини [PERSON]), шляхом оформлення довіреності на розпорядження, яка посвідчувалась в приміщенні Кіровоградському РВ УМВС, в той час, коли [PERSON] був затриманий як підозрюваний у вчиненні злочинів. В подальшому машина продана [PERSON]. Посилається, що відповідач видав на [PERSON] довіреність під впливом обману, з метою вивезти транспорт із райвідділу міліції, але не на продаж його. Крім того, нотаріус [PERSON] порушила вимоги закону, при посвідченні довіреності під час кримінального провадження, не врахувала його сімейний стан, тим більше, що [PERSON] на той час, вже не був власником автомобіля. В засіданні суду позивачка та її представник змінили обґрунтування заявленої вимоги, доводили, що власність на спірний автомобіль визнана рішенням третейського суду, який в органах МРЕВ за об'єктивних обставин не зареєстрований, коли звернулася до суду за виконавчим листом, для подальшої реєстрації, то автомобіль вже було продано. Транспортом вона не керує, тому він знаходився у відповідача, щоб його придбати, вона продала квартиру, хоча протягом судового провадження зазначала, що виручені з продажу кошти направила на виплату боргу [PERSON], який мав перед нею [PERSON] Також договір купівлі-продажу відбувся коли відповідач перебував в зареєстрованому шлюбі з її донькою, яка не виказувала згоду на продаж. Відповідач [PERSON] відбуває покарання , надав суду пояснення в листопаді 2007 року, згідно яких[PERSON] його ввела в оману, скориставшись тим, що він затриманий, пояснюючі, що родичів до нього не впустять, а тому він має на неї видати довіреність на право розпорядження. Протягом судового провадження, а саме в січні 2008 року, змінив думку щодо заявлених вимог, зазначивши, що транспорт не належав позивачці, його вартість йому не сплачувала, розписку не складали, [PERSON] разом з [PERSON] не поділили кошти виручені від продажу транспорту, який жодній з них не належить та виказав не згоду з рішенням третейського суду. [PERSON]. позовні вимоги не визнав, зазначивши обставини пов'язані з купівлею транспорту, про те що йому ні про знаходження [PERSON] в місцях позбавлення волі, ні про рішення третейського суду, відомо не було. Вказує, що він є добросовісним набувачем, заперечуючи вимоги тим, що договір купівлі-продажу між [PERSON] та відповідачем відбувся тоді, коли реєстрація спірного автомобіля була тимчасовою і придбане майно не було передано покупцеві, що підтверджує вилучення та оформлення машини на штраф майданчик, під час затримання відповідача. Ухвалою суду від 19.10.2007 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, було залучено приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу - [PERSON], яка позовні вимоги не визнала і пояснила, що нею повністю дотримані вимоги законодавства про вчинення нотаріальних дій, [PERSON] був затриманий, за підозрою в злочинні, що не передбачає конфіскацію, наслідки укладання довіреності нею були роз'яснені, заперечень він не виказував, про попереднє відчуження не повідомляв. Ухвалою суду від 09.11.2007 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, було залучено приватне підприємство “Автопром». Представник якого також не визнав позов, зазначивши, що транспорт [PERSON] придбав не будучі в шлюбі, тому згода дружини не вимагалась. [PERSON] неодноразово повідомлялась про судовий розгляд, для пояснень за викликом не з'явилась, пояснення суду не надала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленої вимоги з наступного. Судом встановлено, що рішенням третейського суду від 03.10.2006 року за [PERSON] /дошлюбне прізвище [INFO]/ було визнано право власності на автомобіль ИЖ модель 2717, 2006 року випуску за наслідками укладеного 29.09.2006 року договору купівлі-продажу. Продавцю під час укладання договору купівлі-продажу, спірний автомобіль належав на підставі тимчасового реєстраційного талона серія [NUMBER], виданого Кіровоградським МРЕВ 08.08.2006 року. Позивачка у квітні 2007 року звернулась до Кіровського райсуду м. Кіровограда з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду для здійснення подальшої реєстрації в органах МРЕВ. Виконавчий лист виданий 04.05.2007 року, на підставі судової ухвали від 3.05.2007 року /а.с.20,21/. Але з 29.03.2007 року вказаний автомобіль зареєстрований відповідачем [PERSON], власником якого він став, згідно договору купівлі-продажу № 215 від 29.03.2007 року, посвідчений приватним підприємством «Автопром», продаж здійснила від імені [PERSON] /за ним був зареєстрований автомобіль/ [PERSON], повноваження якої підтверджені довіреністю. Суд, не може погодитися з позицією позивача, що вона набула власність на спірний автомобіль, а тому всі послідуючі дії пов'язані з відчуженням транспорту, відбувались поза її волею. Так, відповідно до ст. 55 ЗУ «Про третейські суди» виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. [PERSON] звернулась до суду і отримала виконавчий лист, коли автомобіль вже було продано добросовісному набувачеві. Її посилання щодо неможливості здійснити реєстрацію через стан здоров'я, не впливає на спірні правовідносини, тим більше що суду надана довідка про її хворобу в 2007 році /а.с. 98/. Крім того, нею особисто зазначено в позовній заяві, що [PERSON] їй автомобіль після продажу не передав, що і стало причиною неможливості здійснити державну реєстрацію. Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, визначено, що власники транспортних засобів, зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника та документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості. Правомірність придбання транспортних засобів підтверджується документами, виданими митними органами, судами, нотаріусами, тощо. Законодавець не пов'язує виникнення в особи права власності на транспорт з такою реєстрацією, але відповідно до вимог законодавства мають бути перевірені наявні умови виникнення права власності. Відповідно до зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі. Зняття з обліку транспортних засобів, здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Щодо спірного автомобіля, такі дії не здійснені. Заяв від власника автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Пунктом 43 Правил передбачено: якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення таких дій, продавець не мав права відчужувати спірний автомобіль, а позивач його придбати. Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Крім того, 3.11.2006 року відповідач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в той час, коли автомобіль було продано. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар. Як зазначила в позовній заяві [PERSON] спір і виник з того, що [PERSON] не передав їй автомобіль, що також підтверджує його постійне володіння транспортом в тому числі і під час затримання. Протягом судового розгляду позивачка також вказувала, що фактично вона купила машину, але рахунок виписаний був на [PERSON] бо проводилось митне оформлення, в той же час не змогла пояснити коли нею передані кошти за придбане. Сукупність зібраних судом доказів, свідчить про те, що в установленому порядку позивачка не набула власності на спірний автотранспорт, а тому безпідставно вимагає повернення і витребування автомобіля. Нею оспорюється доручення, укладене між відповідачами у справі, хоча за своїм юридичним змістом, договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя, останній виказавши бажання на розпорядження, тим самим також довів, що автомобіль з його власності не вийшов. Тому, підстави про набуття права власності позивачем на спірний автомобіль, не ґрунтуються на вимогах закону. Намагання це довести спростовані її ж особистими поясненнями та письмовими поясненнями відповідача. А відтак, в неї немає підстав вимагати визнання недійсним правочинів та витребування майна Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого порушенного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу. Оскільки в установленому законом порядку позивач не набув права власності на спірний автомобіль, не є стороною в оспорюваних ним угодах, відповідно до вищезазначеної норми закону, в нього відсутнє право вимоги щодо заявлених ним позовних вимог щодо визнання недійсною довіреність та угоду купівлі-продажу з підстав порушення законодавчих вимог нотаріусом, введення в оману [PERSON]. [PERSON], та використання нею тяжких обставин, що склались для останнього, відсутність згоди дружини на відчуження.

Outcome: dismissed