Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ НАСК „Оранта” про відшкодування їй моральної та матеріальної шкоди за договором страхування, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2006 році сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої загинув її чоловік, [PERSON]. Вироком В-Писарівського районного суду від 22 грудня 2006 року водія [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначене покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у сумі 14 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Під час судового розгляду справи представником відділення філії ВАТ НАСК „Оранта” в смт. В-Писарівка було роз'яснено позивачці її право на звернення з заявою про відшкодування збитків, вона після вступу вироку у законну силу зібрала всі необхідні документи, звернулася з заявою про виплату їй заподіяної моральної та матеріальної шкоди, але у подальшому було відмовлено у виплаті шкоди. Тому прохала стягнути із страхової компанії на її користь матеріальні збитки у розмірі 2 140 грн. та моральні - у розмірі 50 000 грн. У ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги, збільшивши суму шкоди, а саме моральної шкоди - до 51 000 грн. та матеріальної - до 6 439, 60 грн. Ухвалою суду 28 листопада 2007 року було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача [PERSON], як винну особу у ДТП. У судовому засіданні позивачка підтримала свої уточнені позовні вимоги повністю. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності / а.с.68/, позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] позивачка зверталася з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, але позов був залишений без розгляду для можливості її подальшого звернення до суду у порядку цивільного провадження до страхової компанії, підсудний добровільно сплатив їй для пом'якшення йому покарання 35 855 грн., що не відносилося до спричинених потерпілій збитків, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з „Оранти” моральної шкоди у розмірі 51 000 грн., тобто максимальної суми за договором страхування, та матеріальної шкоди, пов'язаної з понесеними витратами на поховання, у розмірі 6 439, 60 грн. Представники відповідача ВАТ НАСК „Оранта” [PERSON] та [PERSON], що діяли на підставі довіренностей / а.с.56, 122/ у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили кожна окремо, що 29 травня 2006 року до страхової компанії з заявою звернувся [PERSON] про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ДТП за його участю. Потерпіла [PERSON] подала заяву про виплату страхового відшкодування 19 липня 2007 року, в якій зазначила, що їй відшкодовано [PERSON] 35 000 грн. Оскільки винна особа не погодила дане відшкодування збитків потерпілій із страховою компанією, то за таких підстав відсутні підстави для виплати страхового відшкодування потерпілій, крім того, сума страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямих збитків, які складають 2 108, 6 грн. Стосовно моральної шкоди страховик відшкодовує не більше 5 відсотків від обов'язкового ліміту відповідальності, що становить 51 000 грн., тобто 2 550 грн., вважають , що позивачка не надала доказів, що підтверджують розмір спричиненої їй моральної шкоди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав письмову заяву, в якій зазначив, що всі матеріальні та моральні збитки потерпілій відшкодував повністю. Заслухавши думку позивача, її представника, представника відповідача , які не проти розглядати справу без участі відповідача [PERSON], суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] помер 27 березня 2006 року в смт. В-Писарівка / а.с.4/.Вироком В-Писарівського районного суду від 22 грудня 2006 року визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, [PERSON] , якого засуджено з застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 14 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами / а.с.5-6/. У результаті даного ДТП [PERSON] спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Відповідач [PERSON] уклав договір страхування з ВАТ НАСК „Оранта”, що підтверджено полісом № ВА 6305102 від 11.11.2005 року / а.с.38, 29 березня 2006 року подав письмову заяву до страхової компанії про скоєну ним ДТП / а.с.39/. З тексту вищезазначеного вироку вбачається, що цивільний позов потерпілої [PERSON] залишено без розгляду. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] як дружина, що підтверджено свідоцтвами про право на спадщину за законом / а.с.7-8/. 19 липня 2007 року позивачка звернулася з письмовою заявою про страхове відшкодування / а.с.11 /, до якої надала товарний чек № 28 від 4.06.2006 року на суму 1 500 грн. за придбаний пам'ятник / а.с.40/, рахунок від 27.03.2006 року на суму 608, 60 грн. за придбані предмети ритуальної належності / а.с.41/, .накладну від 20 квітня 2006 року за придбані продукти харчування на суму 1 385, 80 грн. / а.с.42/, накладу від 27 березня 2006 року за придбані продукти на суму 2 944, 80 грн. / а.с.43/. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому також відшкодовується моральна шкода, передбачена п.п.1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України, яка відшкодовується страховиком у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України , але не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України „Про обов'язкове страхування...” обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 грн. на одного потерпілого. Статтею 23 зазначеного Закону передбачено відшкодування шкоди, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого, пов'язаною із смертю потерпілого, право на отримання якої відповідно до ст. 27 Закону мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання., витрати на поховання мають бути обгрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Оцінюючи докази по справі, суд встановив, що відповідач [PERSON] після скоєної 27 березня 2006 року ДТП, 29 березня 2006 року звернувся з письмовою заявою до страхової компанії про страхове відшкодування, потерпіла [PERSON] звернулася з заявою 19 липня 2007 року, мотивуючи це тим, що взнала про своє право у судовому засіданні, тому чекала вступу вироку суду у законну силу, зібравши необхідні документи, але так і не отримала ніякої відповіді від страхової компанії - ні про виплату страхового відшкодування, ні про відмову у його виплаті, хоча це суперечить п. 36.2 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування ...” яким встановлено що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виходячи із викладеного законодавства, позивачка має право на отримання шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, у вигляді витрат на поховання, а також моральну шкоду, що передбачено як законодавством, так і самим договором страхування Оглядаючи матеріали кримінальної справи Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові „Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової/ шкоди” № 4 від 31.03.95 р. із змінами, внесеними Постановою № 5 від 25.05.2001 р. у п. 3 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд розцінює відшкодування потерпілій підсудним [PERSON] суми 35 855 грн. як відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю її чоловіка, та матеріальних витрат, які не увійшли до позовних вимог, так як ні сама позивачка, ні відповідач [PERSON] не змогли розмежувати які саме збитки були відшкодовано, але суд вважає, що ця сума недостатня для відшкодування моральних страждань, яких перенесла позивачка по справі. Тому страховик повинен відшкодувати 5 % ліміту, тобто 2 550 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - страхової компанії також і витрати на поховання - придбання пам'ятнику, предметів ритуальної належності та продуктів на поминальний обід, відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України, що передбачає відшкодування необхідних витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” № 6 від 27.03.92 р. зі змінами, внесеними згідно з Постановами № 7 від 8.07.94 р., № 11 від 30.09.94 р., № 15 від 25.05.98 р., № 9 від 24.10.2003 р. - у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди. зобов'язані відшкодувати витрати на поховання / в тому числі на ритуальні послуги і обряди/ тій особі. яка понесла ці витрати. Тому витрати на придбання продуктів харчування 20 квітня 2006 року на суму1 385, 80 грн. не підлягають відшкодуванню, так як були придбані після похоронних заходів. Посилання відповідача на п. 37.4 ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування...” на відмову у виплаті позивачці страхового відшкодування безпідставне, оскільки воно стосується не потерпілої, а страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, які відшкодували потерпілому витрати без погодження із страховиком, і після цього вимагають компенсації цих витрат. У даному випадку після відшкодування [PERSON] потерпілій збитків, він не звертався до страховика про їх відшкодування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача .

Outcome: partial