Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

В квітні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення фактів прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, набуття ним права власності на будинковолодіння з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS], та визнати за нею право власності на в цілому на житловий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON], вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування за законом. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, пояснила, що за життя чоловіком не було оформлено право власності на житловий будинок, тому неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на будинок. Також, пояснила, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, проживала разом з ним до дня його смерті в с.Погоріла Теплицького району. Пізніше донька забрала її до проживати до себе, так як їй важко себе обходити за станом здоров'я. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснила, що після смерті батька відкрилась спадщина, вона відмовляється від своєї частки у спадщині на користь матері [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер [INFO] року в с.Погоріла Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1960 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Вказані правовідносини регулюються ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Стаття 256 ч.2 ЦПК України визначає, що судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року визначається, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а правила спадкового права застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. У відповідності до ст. 529 та с.549 ЦК України(в редакції 1963 року) спадкоємцями за законом першої черги при відсутності заповіту є дружина та діти померлого, а те, що спадкоємець прийняв спадщину визнається тоді, коли він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] являвся забудовником будинку по [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та позивач [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Погорільської сільської ради за №194 від 26 березня 2008 року; документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS], відсутні. Оскільки, [PERSON] здійснював за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок і реєстрації права власності, а після його смерті органами влади дозволено оформити будівництво, то з метою захисту права спадкоємців на спадщину після померлого [PERSON], суд вважає, що можливо визнати за позивачем право приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved