Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її донька - [PERSON], який до смерті належало майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1091 га (цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), розташованої за адресою: [ADDRESS] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії КМ N 090978 від 20.05.2005 р.; інший спадкоємець [PERSON] від отримання своєї частки вказаного спадкового майна відмовився на її користь; вказане спадкове майно вона фактично прийняла, використовує та обслуговує його. Задля визначення правого статуту спадкового майна, оформлення права власності на спадкове майно та реалізації своїх прав власника майна, просить суд визнати своє право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позовні вимоги підтримала у повному обсязі у відповідності до вищевикладеного. Представник відповідача Молочненської сільської Ради у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позов визнав, проти його задоволення не заперечив. Суд, перевіривши і дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Згідно до вимог чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок придбання права власності, а також права володіння, користування і розпорядження майном визначаються законами. Як передбачає ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 06.09.1967 р. (а.с. 7). Як встановлено судом, донька позивачкі [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26.12.2005 р. (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON], померлій [INFO], до смерті належало майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1091 га (цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), розташованої за адресою: [ADDRESS] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії КМ N 090978 від 20.05.2005 р. (а.с. 12). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадок за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, що були зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, та переживши його подружжя та батьки. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, що постійно мешкав з спадкодавцем на момент відкриття спадку, вважається таким, що прийняв спадок, якщо у період строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від нього. Як вказано у ст. 1270 ЦК України для прийняття спадку встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадку. Якщо виникнення у особи права на спадок залежить від неприйняття спадку або відмову від його прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийнятия їм спадку встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадку або відмови від його прийняття. Судом беззаперечно встановлено, що інших спадкоємців на на вказане спадкове майно не має; позивач [PERSON] фактично прийняла спадкове майно, використовує його та несе витрати у зв'язку з його використанням; інший спадкоємець [PERSON] від отримання своєї частки вказаного спадкового майна відмовився на її користь (а.с. 15). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, що засвідчує його право власності. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВС України N 4 від 24.06.1983 р. (з змінами, внесеними Постановами Пленуму ВС України N 13 від 25.12.1992 р. і N 15 від 25.05.1998 р.) “Про практику розгляду судами України справ про спадкування”, якщо позивач вступив до управління або володіння спадковим майном протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини, суд вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущенного строку. Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній, доказів неправомірності володіння позивачем вказаним майном не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного, згідно ст. 41 Конституції України, ст. 316, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму ВС України N 4 від 24.06.1983 р. (з змінами, внесеними Постановами Пленуму ВС України N 13 від 25.12.1992 р. і N 15 від 25.05.1998 р.) “Про практику розгляду судами України справ про спадкування”,

Outcome: approved