Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач мотивує свої вимоги тим, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 04.05.91р., актовий запис №245, у відділі РАЦС по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області та від шлюбу мають сина [PERSON], народження [INFO] та доньку [PERSON], народження [INFO]. З середини 2006 року припинили підтримувати з відповідачкою шлюбні стосунки, оскільки досить тривалий час в сім'ї не приходили до єдиної думки з приводу вирішення життєвих питань, виникали сварки, різного роду непорозуміння і з того часу проживають окремо. В дійсний час кожен фактично має окрему сім'ю. Поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Вважає шлюб формальним, сім'ю розпавшоюся, настоює на розірванні шлюбу. Поряд з цим, просить суд поділити майно, що є їхньою спільною власністю, виділивши йому в натурі автомобіль „ГАЗ-2705” 1997 року випуску д.н. [NUMBER] вартістю 18110 грн. 56 коп., однокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 50000 грн.. Відповідачці виділити в натурі трикімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 150000 грн.. Під час розгляду справи неодноразово змінював позовні вимоги і остаточно просить суд виділити йому в натурі автомобіль „ГАЗ-2705” 1997 року випуску д.н. [NUMBER] вартістю 18110 грн. 56 коп., однокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 85970 грн.. Відповідачці, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, виділити в натурі трикімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 240530 грн., витрати пов'язані з розглядом справи поділити порівну. Відповідачка позов визнала, просить його задовольнити. Третя особа повністю розділяє думку сторін, просить позов задовольнити. Вислухавши сторони, їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відносно вимог про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони досить тривалий час проживають окремо, не ведуть загального господарства, що кожен фактично має окрему сім'ю, про що не заперечують самі сторони, тому суд вважає, що при таких обставинах сім'я не може існувати, доводи позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України, айно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль „ГАЗ-2705” 1997 року випуску д.н. [NUMBER] , однокімнатна квартира [ADDRESS], трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.7,15,16,41-44,78,79) набуте сторонами за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Про це не заперечують і самі сторони. Також не існує спору між сторонами щодо вартості спірного майна (а.с.8,50-76). Стаття 66 СК України, вказує на те, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності, а стаття 69, цього ж Кодексу, надає їм право на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Вирішуючи питання щодо розміру часток майна сторін при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд погоджується з думкою сторін, оскільки це не протирічить положенням ст.ст. 70, 176 СК України і їх домовленість не порушує права неповнолітніх дітей.

Outcome: approved