Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про визначення способу участі у вихованні дитини, вказав, що перебував з відповідачкою в шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]народження. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з матір»ю. Він бажає зустрічатись з дочкою, брати участь у її вихованні, проте відповідачка постійно перешкоджає їхньому спілкуванню, висуває вимоги щодо того скільки часу, де і коли він має спілкуватись з дочкою. З 1 січня 2008 року відповідач не забезпечила жодної його зустрічі з дочкою, він намагався добровільно домовитись з відповідачкою про його участь у вихованні дитини, але вона не погоджувалась, тому він змушений був звернутись до опікунської ради при Теплицький селищній раді. За результатом розгляду його заяви опікунською радою було прийнято рішення № 1 від 30.01. 2008 року, згідно якого встановлено місце та час зустрічі з дочкою - за місцем проживання батька щосуботи та щонеділі з 13.00 год. до 17.00 год., дане рішення не оскаржувалось, набрало чинності і є обов»язковим для виконання, однак відповідачка ухиляється від виконання даного рішення, продовжує чинити перешкоди у прийнятті позивачем участі у вихованні дитини, тобто не відчиняє двері квартири, коли він приходить, вимикає мобільний телефон, тощо, тому просить суд прийняти рішення, яким визначити спосіб його участі у вихованні дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що перебував з відповідачкою в шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]народження. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з матір»ю. Він відчув, що дитину психологічно настроєно проти нього, раніше дочка прихильно ставилась, а на даний час спостерігаються зміни у її поведінці та ставленні до нього. Він бажає зустрічатись з дочкою, брати участь у її вихованні, проте відповідачка постійно перешкоджає їхньому спілкуванню. З 1 січня 2008 року відповідач не забезпечила жодної його зустрічі з дочкою, Бажає зустрічі з дочкою щосуботи та щонеділі з 13.00 год. до 17.00 год., Також він бажає брати участь у вихованні дочки у літній період, тобто з виїздом на море, в зоопарк чи музей до іншого міста, тощо, на що потрібно 7-14 днів, оскільки з відповідачкою добровільно неможливо урегулювати дане питання просить суд визначити спосіб його участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що не забороняла дитині зустрічатись з батьком, але мав місце випадок, коли позивач забрав її до себе додому, та на певний час залишив дочку з його нинішньою співмешканкою, дитина після цього випадку була психічно травмована, тому сама не бажає зустрічатись з батьком. Вона як мати не може змусити дитину зустрічатись з батьком, тому і не виконувалось рішення опікунської ради. Просить інтереси дитини врахувати при винесенні судового рішення. Представник опікунської ради при Теплицький селищній раді Франюк Г.Ф. суду пояснила, що дане питання є спірним, тому воно розглядалось на засіданні опікунської ради, рішенням якої визначено місце, дні та години зустрічі позивача з дитиною, дане рішення відповідачка ухиляється виконувати. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили те, що позивач [PERSON] з початку 2008 року був позбавлений можливості зустрічатися із своєю малолітньою дочкою [PERSON], чого не заперечує і відповідач. Їм відомо, що до розірвання шлюбу між сторонами, дочка дуже гарно ставилась до позивача, які стосунки між батьком та дитиною на даний час, вони не знають. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.03. 2007 року, від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]народження, у свідоцтві про народження якої батьком записаний позивач. З часу прийняття рішення опікунської ради при виконкомі Теплицької селищної ради від 30 січня 2008 року, яким визначено місце дні та години зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON], позивач [PERSON] був позбавлений можливості жодного разу зустрітися із своєю донькою, що підтверджується актами від 02.02.08., 03.02.08., 10.02.08, 16.02.08., 17.02.08., 23.02.08., 24.02.08., 01.03.08., 02.03.08., свідками, також цього не заперечує відповідач. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, пояснення представника опікунської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, якій виповнилось п”ять років, пояснення матері, що дитина не бажає зустрічатися з батьком, суд вважає можливим визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] наступним чином: Зобов”язати [PERSON]. надати можливість [PERSON] спілкуватись з дочкою [PERSON] та приймати участь у її вихованні кожну другу, третю, четверту суботу та неділю місяця з 13-ї до 17-ї години, визначивши місце спілкування з дитиною на розсуд батька. Місце передачі дитини - квартира, або під”їзд будинку по місцю проживання матері дитини [PERSON]. в присутності представника органу опіки та піклування. Надати право [PERSON], в літню пору року, під час його чергової щорічної відпустки. забрати до себе дочку [PERSON] терміном на чотирнадцять календарних днів. Суд прийшов до такого висновку з наступних підстав. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно ст. 159 СК України якщо той з батьків з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за завою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов»язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що підписана 21.02. 1990 року, ратифікована 27.02. 1991 року та набула чинності для України 27.09. 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Україна, як держава-учасниця, зобов”язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов”язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за кордоном, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров”я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Статтею 8 Конвенції встановлено, що Держави-учасниці зобов”язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім”я та сімейні зв”язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Враховуючи, що інтереси дитини є різні: триваючі і скороминучі; нематеріальні, духовні і матеріальні; ті, які заслуговують на увагу, та ті, які не сприяють розвиткові дитини або можуть навіть зашкодити їй, тому у статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі” інтереси дитини, а у статті 3 зобов”язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „якнайкращому забезпеченню інтересів дитини”. За таких обставин по справі суд враховує та застосовує положення Конвенції. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 153,155,157,159 СК України, Конвенції про права дитини,

Outcome: partial