Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-20 00:00:00

У жовтні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01 вересня 2002 року по 31 серпня 2007 року у сумі 6211грн.31 коп. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що протягом вказаного часу відповідачами, які є споживачами послуг з опалення та гарячого водопостачання, що надаються позивачем, не в повному обсязі сплачувалась вартість цих послуг, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. У судовому засіданні представник позивача - В'юнік Ж.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на відсутність договору між позивачем та відповідачами, невірне зарахування сплаченої відповідачами у грудні 2005 року суми, просив застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS]. В період з вересня 2002 року по 31серпня 2007 року сплата за послуги опалення та водопостачання проводилась відповідачами не в повному обсязі, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість у сумі 6211 грн.31 коп., що підтверджується розрахунками ( а.с 3-5,46). У відповідності до ст. 162 Житлового Кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін, за комунальні послуги сплачується за встановленими тарифами і повинні вноситись своєчасно. У відповідності до п.8 «Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.05.2005 року передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором. При цьому ст.24 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 р., передбачений обов'язок споживача своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно ч. 2 ст. 205 ЦПК України правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних наслідків. Таким чином, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідачів, щодо відсутності у відповідачів договору з позивачем, як на підставу несплати за надані послуги, оскільки відповідачі споживали послуги, котрі надавав позивач, не відмовлялись від них, частково їх сплачували. Також суд не бере до уваги пояснення представника відповідачів про те, що зроблена відповідачами сплата носила авансовий характер, оскільки доказів на підтвердження цих доводів представник відповідачів суду не надав, крім того, на момент сплати у відповідачів існувала заборгованість перед позивачем і твердження представника відповідачів про необізнаність його довірителів про заборгованість безпідставні. Статтею 257 Цивільного Кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, тому за клопотанням представника позивача, суд розглядає позовні вимоги в межах зазначеного строку. Зважаючи на викладене суд частково задовольняє заявлений позов, стягуючи з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку заборгованість за послуги теплопостачання та гарячу воду за період з жовтня 2004 року по серпень 2007 року у сумі 3720 грн.48 коп. Також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь Держави судові витрати у сумі 81 грн., які складаються з судового збору у сумі 51 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді у сумі 30 гривень.

Outcome: partial