Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого суду пояснив, що він тривалий час прибував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи з 8 грудня 1972 року в вугільний промисловості. 27.11.1996 року при виконанні своїх трудових обов»язків, позивача було травмовано, про що був складений акт № 109 розслідування про нещасний випадок. 11.12.2002 року обласной МСЕК позивачеві була встановлена стійка втрата профпрацездатності у розмірі 10% через трудкаліцтво. Потім позивачу відсоток втрати працездатності був збільшень до 25%. Позивач стверджує, що спричинене йому пошкодження здоров»я та встановлення групи інвалідності спричиняють йому моральні страждання, які полягають у фізичному болю, спричиненому травмою руки, обмежений у русі, змушений постійно лікуватися та проходити реабілітаційні курси, через що він не може нормально спілкуватися, вести звичайний образ життя. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 460 000 грн., із розрахунку: 460 грн. (мінімальна заробітна плата )Х 1000, у рахунок компенсації спричиненої йому моральної шкоди, посилаючись на ст.. 1,5,21,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, що спричинили втрату профпрацездатності». У судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги; просив суд стягнути з відповідача на свою користь 460 000 грн. моральної шкоди . Дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник позивача [PERSON] підтримав позов у повному обсязі. Вважає, що відповідач повинен у повному обсязі відшкодувати моральну шкоду, спричинену позивачу внаслідок трудового каліцтва. Представник відповідача відділення ВДЛ Фонду ССНВ України в м. Краснодоні та Краснодонському районі у судовому засіданні позов не визнав; пояснив, що пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 “Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами від 25.05.2001 року встановлено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно у кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. На момент настання страхового випадку, а саме: 27.11.1996 року відділення Фонду не було створене, Закон України № 1105-14 не діяв. Станом на 27.11.1996 року виплата моральної шкоди регулювалась Законом України “Про охорону праці”, яким цей обов'язок покладено на підприємство. Згідно п. 2. ч. 3 Прикінцевих положень Закону України № 1105-14 уся заборгованість потерпілим, яким до набрання чинності цим Законом підприємства не відшкодували моральної шкоди - виплачується цими підприємствами. На момент встановлення у позивача профзахворювання -05.12.2006 р.- діяв п. 27 ст. 77 Закону України “Про державний бюджет на 2006 рік” дію абзацу четвертого статті 1 ( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованих та членів їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої ст. 21 частини третьої ст. 28 та частини 3 ст. 34 Закону України № 1105-14 від 23.09.1991 року, тобто відшкодування моральної шкоди. На момент звернення позивача до суду -14.11.2007 року - діяв п. 10 Закону України “Про внесення змін до Закону України № 1105-14 від 23.09.1999 року”, яким виключено статті Закону в частині обов'язку Фонду СНВ відшкодовувати моральну шкоду потерпілим на виробництві. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги Глушко обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 8 грудня 1972 року працює на шахтах ВАТ «Краснодонвугілля» на підземних роботах, про що свідчать записи у його трудовій книжці. . Згідно з актом про нещасний випадок на виробництві №109 від 27.11.1996 року, позивач при виконанні своїх трудових обов'язків 26.11.1996 року був травмований і висновком МСЕК від 05.12.2006 року йому було встановлено 25 % втрати профпрацездатності . У відповідності зі ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичній болі, фізичних і душевних стражданнях, що особа зазнала у зв'язку з травмою чи іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності, заподіюють йому моральні і фізичні страждання. У випадку травматизму потерпілий втрачає працездатність і випробує значно більшу моральну шкоду, ніж заподіяна працівнику, що не втратив професійної працездатності. У судовому засіданні встановлено, що позивачу з 5.12.2006 року було встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудкаліцтвом , тобто на момент існування Фонду ССНВ та дії Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли втрату працездатності", на нормах якого суд і обґрунтовує свої висновки. На підставі ст. 21 Закону України Фонд соціального страхування від нещасних випадків робить усі виплати по відшкодуванню заподіяної шкоди здоров'ю працівника. Установлення ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли втрату працездатності" обов'язку Фонду ССНВ з відшкодування моральної шкоди є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою всім застрахованим громадянам забезпечення права в страхуванні від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні. Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли втрату працездатності" моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, , відшкодовується Фондом ССНВ. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р., обов'язковим для виконання на території України, дане роз'яснення положень ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли утрату працездатності", відповідно до рішення Конституційного суду норма ч.3 ст.34 зазначеного Закону не позбавляє застрахованого працівника, що втратив професійну працездатність, права на відшкодування моральної шкоди, заподіяного умовами виробництва, і не виключає обов'язок Фонду ССНВ відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва у випадках тимчасової чи стійкої втрати потерпілим професійної працездатності. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення деяких нормативних актів у відповідність з цим Законом, було зупинено дію Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування…» в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до ст.. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Крім того, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов»язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки позивачеві вперше була встановлена стійка втрата працездатності з 11.12.2002 року, право на отримання моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров»я, виникло у позивача до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік». На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачеві, внаслідок трудового каліцтва, яке сталось 26.11.1996 року на шахті «ім. Ф.П. Лютікова» ВАТ «Краснодонвугілля» спричинена моральна шкода , яка полягає у фізичній болі та душевних стражданнях, спричинених пошкодженням здоров»я. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд бере до уваги те, що позивачеві була спричинена важка травма, те, що позивач тривалий час лікувався стаціонарно та продовжує проходити реабілітаційні курси лікування; те, що позивач внаслідок травми, обмежений у русі, не може вести звичайний образ життя, був вимушений перейти на нижче оплачувану роботу та змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. у рахунок спричиненої трудовим каліцтвом моральної шкоди.

Outcome: partial