Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа ОП ЗМБТІ про визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що їй належить на праві власності 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] - 2/5 частини. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 450 кв.м. На свою долю в будинку, вона користується меншою площею земельної ділянки, ніж відповідач, доля якого менша за її. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить визначити порядок користування відповідно до 1 вартіанту експертизи. Суду пояснила, що фактичний порядок користування в значній мірі ущемляє її права на землю. Представник позивача також підтримала позовні вимоги, просить визначити порядок користування відповідно з долями на будинок, оскільки хоча і є фактичний порядок користування, однак позивач сплачує земельний податок відповідно до своєї долі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, до суду надали заперечення, в якому вказала, що вона є власником 2/5 частин будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 3/5 частини належить позивачу, яку вона купила у 1988р. у [PERSON] Раніше ця частка належала її брату [PERSON] з 10.01.1961р. на підставі рішення суду Сталінського району м. Запоріжжя, згідно якого був поділений будинок в натурі. В 1963р. він свою частку продав, вже на цей час було встановлено порядок користування земельною ділянкою, який і є на теперішній час, не зважаючи на те, що змінилися вже три власника, претензій від жодного з них не надходило, вважає, що порядок вже склався, а тому позов є необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що до часу купівлі позивачем частки в спірному будинку, фактичний порядок користування земельною ділянкою був встановлений, купляючи будинок позивач про це знала, а тому такий порядок є обов»язковим і для наступних співвласників, крім цього позивачем пропущений строк позовної давності, просить в позові відмовити. Представник третьої особи ОП ЗМБТІ в судовому засіданні пояснив, що згідно викопіровок з схем планів будівельного кварталу по спірному будинку вбачається розмежування в користуванні земельною ділянкою між співвласниками. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, їх представників, свідків, а також дослідивши інші докази, що є в справі, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] 3/5 частки на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.1988р. та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.10.1984р. (а.с. 4-6, 17-18). Згідно з викопіровок з схем планів будівельного кварталу, наданих до суду сторонами, за 1984р, 1988р. вбачається, що фактично між співвласниками встановлений порядок користування земельною ділянкою, який є на теперішній час. Претензій з боку позивача щодо встановленого порядку користування земельною ділянкою з 1988р. по теперішній час не виникало, про що свідчить відсутність з його боку доказів з цього приводу. Факт фактичного користування земельною ділянкою підтверджений також висновком експертизи, проведеної ОП ЗМБТІ від 03.03.1982р., згідно якого [PERSON], які належало 3/5 частки будинку користувалася площею 216 кв.м., а [PERSON], якій належало 2/5 частки - площею 272 кв.м. На теперішній час фактичний порядок не змінився, про що свідчить висновок експертизи від 04.03.2008р. Згідно висновку експертизи земельна ділянка на підставі рішення від 05.02.1953р. №102 виконкому Запоізької міської ради [ADDRESS] закріплена площею 450 кв.м., фактично площа складає 515 кв.м., залишки земельної ділянки в кількості 38 кв.м. залишені у тимчасове користування, надлишки складають 27 кв.м., місце розташування яких невідомо. Придбаючи у 1988р. частку житлового будинку [ADDRESS], позивач прийняла існуючий між попередніми співвласниками порядок користування земельною ділянкою. Оскільки перехід право власності був здійснений у період дії Земельного кодексу України (1990р.), то необхідно керуватися його нормами. Так ст.. 42 ЗК України (1990р.) визначає, що використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Також відповідно до п.21 Постанови Верховного суду №7 від 16.04.2004р. „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ” порядок користування земельною ділянкою встановлюється угодою між співвласниками домоволодіння, а при відсутності такої угоди права співвласників домоволодіння на земельну ділянку визначаються виходячи з розміру їх частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності (початкових часток в домоволодінні). Таким чином, угода між попередніми співвласниками будинку щодо користування земельною ділянкою була, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, а тому вона є обов»язковою для наступних співвласників. Що стосується суперечностей між співвласниками з приводу розташування уборної літ. Е та проїзду і проходу позивача до своєї частини будинку, на думку суду повинно в даному випадку вирішуватися в порядку добросусідства і встановленням земельного сервітуту. Крім цього, суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог позивача [PERSON], оскільки при купівлі-продажу останнім своєї частки в спірному будинку у 1988р., вона вже могла знати про порушення свого права користування земельною ділянкою, оскільки фактична площа земельної ділянки, що перейшла у її користування, не відповідала долі у спільній частковій власності. Таким чином, у [PERSON] ще з 1988р. виникло право на захист свого права користування землею, а звернулася вона до суду тільки через 19 років, у 2007р., пропустивши при цьому строк позовної давності. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed