Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

06.09.1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб від якого [INFO] року народилася донька[PERSON]. За час перебування у шлюбі сторони проживали в квартирі матері відповідача[PERSON]., яка розташована за адресою [ADDRESS] У 19996 році в період спільного проживання квартира була приватизована і власниками квартири в розмірі по &frac14; частини квартири стали: сторони по справі [PERSON], [PERSON]їх дочка [PERSON] і мати відповідача [PERSON] 18 листопада 1998 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Ще до розірвання шлюбу [PERSON] залишила квартиру і стала проживати з дитиною на квартирі. [INFO] року в неї народилася ще одна дитина [PERSON] і з 2006 року вона стала проживати на квартирі у [ADDRESS] в якому вона зареєстрована. Починаючі з 2006 року позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням впустити її з дітьми проживати в квартиру в якій &frac12; частини квартири належить після приватизації їй і малолітній дочці [PERSON] але відповідач заперечував проти проживання і сказав що впустить в квартиру тільки після рішення суду, в зв'язку з чім вона звернулась до суду де в судовому засіданні вимагає вселити її з дітьми в спірну квартиру і стягнути з відповідача 5000 гривень моральної шкоди за страждання які вона відчула коли з дитиною проживала на квартирах. Відповідач по справі [PERSON]пояснив, що з позивачем по справі вони проживали в зареєстрованому шлюбі. В цей час у них народилася дитина. Квартира в якій вони проживали належала його батькам і в 1996 році квартира була приватизована на нього, позивача по справі, їхньої сумісної дитини і його матір. Кожному належить по &frac14; частини квартири. В квартирі зараз проживає він з дружиною. Розуміючи, що позивач має право власності, разом з дочкою, на &frac12; частину квартири він не уявляє як вони разом можуть жити в квартирі, оскільки їх відносини один до одного крайнє негативні. Він не заперечує сплатити позивачу половину вартості квартири але позивач відмовляється від грошей, як компенсації за &frac12; частину квартири. Відповідач не заперечує проти вселення позивача з дитиною, але не згоден на відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач сама пішла з квартири оскільки вела аморальний образ життя. Допитавши в судовому засіданні свідків, вивчивши документи які находяться в справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині вселення її з дочкою в квартиру і не підлягають задоволенню в частині стягнення моральної шкоди з відповідача. З технічного паспорта на спірну квартиру вбачається, що квартира приватизована на [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. (дівоче прізвище [PERSON]) та [PERSON]. дочку сторін по справі, з реєстру власності на нерухоме майно вбачається, що кожній з вищевказаних осіб належить по &frac14; частині квартири, таким чином позивач з дочкою являються власниками &frac12; частини квартири. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири) що є в приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком, (квартирою). Таким чином позивач з дочкою мають право на проживання і вселення до спірної квартири. Позовні вимоги позивача, щодо стягнення 5000 гривень моральної шкоди з відповідача суд вважає не обґрунтованими, оскільки позивач не надала суду доказів, що відповідач примусово висилив її з квартири, вона не бажала вселятись в квартиру оскільки проживала самостійно, доводи позивача, що вона не знала закону про своє право на житло в спірній квартирі суд не приймає до уваги. З урахуванням вказаного,

Outcome: partial