Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

20 грудня 2007 року, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 1983 року по 1994 рік. Їх шлюб було розірвано 30 травня 1994 року. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. До повноліття сина з відповідача стягувалися аліменти. На даний час, син досяг повноліття, але продовжує вчитися в 11 класі Перемозької загальноосвітньої середньої школи I-III ступенів Лозівського району, Харківської області та потребує допомоги з боку батька, оскільки допомоги, яку надає йому позивач недостатньо. Позивачем у позові зазначено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи, стабільний заробіток, аліменти на інших осіб з нього не утримуються, надавати допомогу синові він може. На підставі вищевикладеного, [PERSON] прохає стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до 1 липня 2008 року. У судовому засіданні від 22 січня 2008 року, позивач надала суду уточнену позовну заяву (а.с.№34), де просила змінити розмір у частині стягнення аліментів з &frac14; частини всіх доходів відповідача на тверду грошову суму 500 гривень щомісячно, при цьому пояснила, що з відповідачем по справі, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1983 року по 1994 рік. Їх шлюб було розірвано 30 травня 1994 року. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, залишився проживати з позивачем. До повноліття сина, з відповідача стягувалися аліменти на його утримання. На даний час, син досяг повноліття, але продовжує вчитися в 11 класі Перемозької загальноосвітньої середньої школи I-III ступенів Лозівського району, Харківської області та потребує допомоги з боку батька, оскільки допомоги, яку надає йому позивач недостатньо. Третя особа: [PERSON], в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву(а.с.№33), яку зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції Лозівського міськрайонного суду Харківської області під номером 1636, в якій він прохав слухати справу за його відсутності, оскільки він навчається в школі та при цьому зазначив, що згоден з позовом позивача в тій частині, щоб на його утримання з відповідача по справі стягувалися аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень що місячно до закінчення ним навчання у школі. У судовому засіданні від 22 січня 2008 року, відповідач уточнену позовну заяву визнав, про що надав суду свою письмову заяву (а.с.№37). В своїх поясненнях відповідач вказав, що дійсно в даному шлюбі, у них з позивачем, народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач також вказав, що він працює в Шебелінському Лінійно виробничому управлінні магістральних газопроводів на посаді водія, його середня заробітна плата за останні два календарних місці складає 3 200 гривень. Аліменти на інших осіб з нього не утримуються, надавати допомогу синові він може, стан здоров»я має задовільний. Представник відповідача - адвокат підтримав уточнену позовну заяву позивача і вказав, що знаходить її такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] дійсно є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.№15), шлюб між якими було розірвано 30 травня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.№14). Після розлучення батько сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Однак, досягнувши повноліття, син - [PERSON] продовжує навчатися в 11 класі Перемозької загальноосвітньої середньої школи I-III ступенів Лозівського району, Харківської області, що підтверджується довідкою (а.с.№16), та потребує допомоги з боку батька, оскільки допомоги, яку надає йому позивач недостатньо. Саме цьому й подано до суду позов з уточненням на нього. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв”язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ст. ст. 182, 200 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, при умові, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні судом з»ясовано матеріальне положення позивача та відповідача, де було встановлено, що позивач [PERSON] працює на Закритому акціонерному товаристві Лозівський ковальсько механічний завод в УЕБ Вохр охоронцем і її середній заробіток складає 718 гривень. Разом з нею проживає і син - [PERSON] - третя особа по справі. Відповідач працює в Шебелінському Лінійно виробничому управлінні магістральних газопроводів на посаді водія, його середня заробітна плата за останні два календарних місці складає 3 200 гривень; стан здоров»я має задовільний і на утриманні інших неповнолітніх дітей читок осіб у нього не має і стягнень за виконавчими листами з нього вже не проводиться. З огляду на вище викладене, суд знаходить уточнену позовну заяву позивача такою, що підлягає задоволенню. У своїй позовній заяві позивачем заявлено, про допуск негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача в межах платежу за один місяць. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07 грн.50 коп.

Outcome: approved