Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування жилим приміщенням. В позові вказала, що 25 січня 2003 року вона одружилася з відповідачем і в шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON] [INFO]. Під час спільного проживання, вони 18 квітня 2006 року, згідно договору купівлі-продажу, придбали квартиру [ADDRESS]. Позивачка та її син зареєстровані та проживали у зазначеній квартирі. Влітку 2007 року [PERSON] без відому позивачки забрав правовстановлюючі документи на квартиру і ключі, у зв"язку з чим вона разом із сином змушена була йти жити до своїх батьків. Позивачка вважає, що відповідач незаконно позбавив її можливості користуватися належним їй майном і прохає суд визначити порядок користування квартирою, а саме виділити їй з сином в користування кімнату площею 17,4 кв. м та лоджію, а відповідачу залишити кімнату площею 12,9 кв. м. В спільному з відповідачем користуванні просить залишити ванну кімнату, туалет, кухню, коридор. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягають. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснив, що дійсно 21.01.2003 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Проживаючи однією сім»єю у квартирі батьків позивачки вони вирішили придбати для спільного проживання квартиру. В спадщину від його померлого діда йому залишився будинок [ADDRESS]. 31.03.2006 року він продав цей будинок за 8 000 доларів США, хоча в договорі купівлі-продажу було зазначено, що будинок продано за 10 000 грн. За виручені від продажу спадщини кошти, він 18.04.2006 року купив квартиру [ADDRESS]. Після придбання квартири він, позивачка та їх син зареєструвались в цій квартирі, але туди не вселялися, а почали робити ремонт. При цьому позивачка дала 3 000 грн. для придбання котла в квартиру. Представник відповідача - адвокат [PERSON] проти позову заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Лубенської міської ради Башлій Т.В. підтримує позов [PERSON]., вважає, що малолітній дитині сторін необхідно житло. Представник КП «Лубенське МБТІ» в судове засідання не з»явився, від нього надійшов лист в якому прохає розглянути справу без нього, проти позову не заперечує (а.с. 15). З'ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 25.01.2003 року сторони зареєстрували шлюб і почали проживати однією сім»єю (а.с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає і знаходиться на утриманні позивачки. В квітні 2007 року сторони проживаючи однією сім»єю в квартирі батьків позивачки [ADDRESS] і не маючи свого житла, вирішили придбати для спільного проживання квартиру. 18.04.2006 року по договору купівлі-продажу, сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Покупцем квартири вказаний відповідач [PERSON] (а.с. 27). Встановлено і ніким не оспорюється, що після придбання квартири, сторони усім складом своєї сім»ї зареєструвалися в ній і почали проводити ремонт (а.с.8). Суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, так як була придбана за спільні кошти для сумісного проживання. Доводи відповідача про те, що спірну квартиру було придбано за кошти, виручені від продажу будинку, який залишився йому в спадщину не можуть бути взяті судом до уваги, так як не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Більш того, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сім»ї права користування займаним приміщенням. Дійсно, сторони не проживали в спірній квартирі, так як проводили ремонт для подальшого проживання, чого не заперечує і сам відповідач. На даний час відповідач перешкоджає позивачці користуватися спірною квартирою. Це підтверджується, як поясненням сторін так і актом будинкового комітету від 16.10.2007 року (а.с. 9). Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 30.11.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Суд вважає, що розмір жилої площі, яка припадає на сторін та їх малолітнього сина необхідно встановити шляхом поділу загальної жилої площі на кількість членів сім»ї у тому числі і малолітню дитину. Це відповідає вимогам ст. 59 СК України, згідно якої той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім»ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов»язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім»ї, які відповідно до закону мають право користування ним. Спірна квартира загальною площею 48.4 м. кв. має житлову площу 30.3 м. кв. та складається з двох ізольованих кімнат, площами 17.4 м. кв. та 12.9 м. кв. Таким чином на кожного члена сім»ї сторін припадає по 10.1 м. кв. (30.3 м. кв./3= 10.1 м. кв.). Відповідно до ст.. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського жилого фонду є окрема квартира, або інше ізольоване ним приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Суд, враховуючи інтереси сторін, їх право на спільну сумісну власність та на розмір житлової площі, що припадає на їх долю, інтереси малолітнього сина, вважає за можливе виділити позивачці [PERSON]. та сину [PERSON] в користування кімнату жилою площею 17.4 м. кв. та лоджію. Відповідачеві виділити кімнату жилою площею 12.9 м. кв., яка є ізольованою. В спільному користуванні сторін залишити ванну кімнату, туалет, кухню і коридор.

Outcome: approved