overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

14 листопада 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Маріупольської міської Ради, про визнання права власності на самочинно зведену споруду, посилаючись на те, що йому та третім особам на підставі права власності належить домоволодіння [ADDRESS]. В процесі експлуатації без відповідного дозволу та затвердженого проекту позивачем самовільно було зведено сарай літ. Ж-1. Просить визнати право власності на самочинно зведену споруду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що вирішення позову залишає на розгляд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не прибули, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку № 8709 від 26 листопада 1966 року, надавалась колишньому власнику [PERSON](а.с. 12-13). Згідно договору дарування частини житлового будинку ВЕР № 662466 від 22 серпня 2007 року, договору дарування будинку АВВ № 406515, договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 23 червня 1983 року, за реєстром № 2885 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 30 червня 1982 року, за реєстром № 2519, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON],[PERSON] (а.с. 5-11). Згідно з довідкою БТІ міста Маріуполя № 12721 від 04 жовтня 2007 року, на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самовільного зведення сараю літ. Ж-1 (а.с. 20). Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З висновку судової будівельно-технічної експертизи від № 1628 від 18 грудня 2007 року вбачається, що при самовільному зведенні сараю літ. Ж-1, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS], санітарно-гігієнічні вимоги та вимоги пожежної безпеки порушені не були, несучі конструкції знаходяться у задовільному технічному стані, що забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію (а.с. 26). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих позивачем доказів вбачається, що інші співвласники домоволодіння не мають заперечень щодо визнання права власності за [PERSON]на самовільно зведену споруду. За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

24 січня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Маріупольської міської Ради, про визнання права власності на самочинно зведені споруди, посилаючись на те, що 07 грудня 2000 року отримав у спадок домоволодіння [ADDRESS]. В процесі експлуатації без належного дозволу та належним чином затвердженого проекту, позивачем було самовільно переобладнано кухню в жилу кімнату 1-1 та зведено тамбур літ. а2-1. В даний час, виникла необхідність привести у відповідність правовстановлюючі документи. Просить визнати за собою право власності на самочинно зведені споруди. У попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Жоголева В.В., що діє на підставі довіреності, позовні вимоги визнала, оскільки самочинне зведення та переобладнання не порушує вимог державних будівельних норм України, права та інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], відповідно до рішення Маріупольського міськвиконкому від 21 лютого 1990 року № 67 надавалась для будівництва жилого будинку [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВКА № 768176 від 07 грудня 2000 року, посвідченого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою від 19 листопада 2007 року за реєстром № 1-2696, спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], є [PERSON]. Згідно витягу з реєстру прав власності № 16982690, виданого Маріупольським БТІ від 10 грудня 2007 року, домоволодіння [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстровано за [PERSON]. З довідки Маріупольського БТІ від 22 листопада 2007 року вбачається, що на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самочинно зведеного тамбуру літ. а2-1 та жилої кімнати 1-1, переобладнаної з кухні. Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З висновку судової будівельно-технічної експертизи від № 86 від 24 січня 2008 року вбачається, що конструкції самовільно зведеного тамбуру літ. а2-1 та переобладнаної жилої кімнати 1-1, розташованих на земельній ділянці [ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм та знаходяться у задовільному технічному стані. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

14 листопада 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Маріупольської міської Ради, про визнання права власності на самочинно зведену споруду, посилаючись на те, що йому та третім особам на підставі права власності належить домоволодіння [ADDRESS]. В процесі експлуатації без відповідного дозволу та затвердженого проекту позивачем самовільно було зведено сарай літ. Ж-1. Просить визнати право власності на самочинно зведену споруду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що вирішення позову залишає на розгляд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не прибули, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку № 8709 від 26 листопада 1966 року, надавалась колишньому власнику [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно договору дарування частини житлового будинку ВЕР № 662466 від 22 серпня 2007 року, договору дарування будинку АВВ № 406515, договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 23 червня 1983 року, за реєстром № 2885 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 30 червня 1982 року, за реєстром № 2519, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5-11). Згідно з довідкою БТІ міста Маріуполя № 12721 від 04 жовтня 2007 року, на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самовільного зведення сараю літ. Ж-1 (а.с. 20). Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З висновку судової будівельно-технічної експертизи від № 1628 від 18 грудня 2007 року вбачається, що при самовільному зведенні сараю літ. Ж-1, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS], санітарно-гігієнічні вимоги та вимоги пожежної безпеки порушені не були, несучі конструкції знаходяться у задовільному технічному стані, що забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію (а.с. 26). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих позивачем доказів вбачається, що інші співвласники домоволодіння не мають заперечень щодо визнання права власності за [PERSON] на самовільно зведену споруду. За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

14 листопада 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Маріупольської міської Ради, про визнання права власності на самочинно зведену споруду, посилаючись на те, що йому та третім особам на підставі права власності належить домоволодіння [ADDRESS]. В процесі експлуатації без відповідного дозволу та затвердженого проекту позивачем самовільно було зведено сарай літ. Ж-1. Просить визнати право власності на самочинно зведену споруду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що вирішення позову залишає на розгляд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не прибули, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку № 8709 від 26 листопада 1966 року, надавалась колишньому власнику [PERSON](а.с. 12-13). Згідно договору дарування частини житлового будинку ВЕР № 662466 від 22 серпня 2007 року, договору дарування будинку АВВ № 406515, договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 23 червня 1983 року, за реєстром № 2885 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Жданівської державної нотаріальної контори від 30 червня 1982 року, за реєстром № 2519, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5-11). Згідно з довідкою БТІ міста Маріуполя № 12721 від 04 жовтня 2007 року, на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самовільного зведення сараю літ. Ж-1 (а.с. 20). Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З висновку судової будівельно-технічної експертизи від № 1628 від 18 грудня 2007 року вбачається, що при самовільному зведенні сараю літ. Ж-1, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS], санітарно-гігієнічні вимоги та вимоги пожежної безпеки порушені не були, несучі конструкції знаходяться у задовільному технічному стані, що забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію (а.с. 26). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих позивачем доказів вбачається, що інші співвласники домоволодіння не мають заперечень щодо визнання права власності за [PERSON] на самовільно зведену споруду. За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.11.1990 року, про що Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області, зроблено актовий запис [NUMBER]. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Позивач просить шлюб розірвати з тих причин, що подружнє життя не склалось так як в них різне ставлення до життєвих цінностей, а також у зв'язку з тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями, шлюбні стосунки між ними припинились. Сумісне господарство сторони не ведуть. Майнова суперечка відсутня. Відповідач позов визнав не заперечував проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав: З показань позивача судом встановлено, що шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем фактично припинились, тому що не було взаєморозуміння в родині, подальше спільне життя стало не можливим. Ці обставини перешкоджають сторонам відновити стосунки. Крім цього, позивач примиритись з відповідачем не має наміру. З огляду на сформовані відносини сторін, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам. Видатки по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 2000 року перебувала в конкубінатному шлюбі з відповідачем. Від сумісного проживання вони з відповідачем мають сина [PERSON][INFO]народження. Майже рік позивач з відповідачем разом не проживають. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання динини не надає.Неповнолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, надавши суду пояснення, яке відповідає мотивації позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився будучи належним чином повідомленим про день час і місце розгляду справи, надав суду заяву (а.спр.17), в якій позов визнає повністю, аліменти на утримання дитини платити згоден, просить судовий розгляд справи провести без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін: згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.спр.4) відповідач записаний як батько дитини - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, згоден сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно письмового клопотання відповідача, останній позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоов»я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність нього інших дітей, інші обставини , що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] . підлягають задоволенню повністю. На переконання суду, з урахуванням матеріального становища відповідача у справі, стану його здоров»я, відсутністю обтяжень іншими аліментними обов»язками, з відповідача слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON]до виповнення його повноліття, аліменти в розмірі &frac14; частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача у справі , але не менше встановленого законом мінімуму.При прийнятті рішення у справі суд за правилами визначеними ст. 174 ЦПК України приймає повне визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання сприяє як найкращому захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка знаходиться на матеріальному утриманні [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач завернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму заборгованості у розмірі 797 грн 89 коп. В обгрунтування вимог вказав, що перебуває з відповідачем у договірних правовідносинах, згідно чого зобов'язані постачати теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, в той час як відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги. Відповідачем порушено зобов'язання по сплаті послуг. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про підтверджено матеріалами справи. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у квартирі[ADDRESS] Сторони перебувають у договірних правовідносинах, згідно чого на позивача покладено обов'язок постачати до відповідача - споживача теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, відповідач зобов'язаний вчасно та у повному об'ємі оплачувати надані послуги. У зв'язку з укладенням договору на відповідача відкрито рахунок[NUMBER]. З вересня 2004 року відповідач належним чином не здійснює проплату послуг, заборгованість згідно довідки-розрахунку бухгалтерії, з урахуванням строку позовної давності, складає 797 грн 89 коп. Відповідачу у відповідності до закону України «Про реструктуризацію заборгованості по квартирній платі, платі за комунальні платежі, спожитий газ ...» було запропоновано укласти договір на погашення заборгованості в порядку реструктуризації. Однак відповідач в обумовлений пропозицією строк не звернувся до позивача із заявою про укладення договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач завернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідачів суму заборгованості у розмірі 3954 грн 28 коп. В обґрунтування вимог вказав, що перебуває з відповідачами у договірних правовідносинах, згідно чого зобов'язані постачати теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, в той час як відповідачі зобов'язані оплачувати надані послуги. Відповідачами порушено зобов'язання по сплаті послуг. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлена належним чином, про підтверджено матеріалами справи. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, згідно чого на позивача покладено обов'язок постачати до відповідачів - споживачів теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, відповідачі зобов'язаний вчасно та у повному об'ємі оплачувати надані послуги. У зв'язку з укладенням договору на відповідача відкрито рахунок[NUMBER] З вересня 2004 року відповідачі належним чином не здійснюють проплату послуг, заборгованість згідно довідки-розрахунку бухгалтерії, з урахуванням строку позовної давності, складає 3954 грн 28 коп. Відповідачам у відповідності до закону України «Про реструктуризацію заборгованості по квартирній платі, платі за комунальні платежі, спожитий газ ...» було запропоновано укласти договір на погашення заборгованості в порядку реструктуризації. Однак відповідачі в обумовлений пропозицією строк не звернулися до позивача із заявою про укладення договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач завернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму заборгованості у розмірі 1378 грн 18 коп. В обґрунтування вимог вказав, що перебуває з відповідачем у договірних правовідносинах, згідно чого зобов'язані постачати теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, в той час як відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги. Відповідачем порушено зобов'язання по сплаті послуг. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про підтверджено матеріалами справи. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] Сторони перебувають у договірних правовідносинах, згідно чого на позивача покладено обов'язок постачати до відповідача - споживача теплову енергію у вигляді опалення та постачання гарячої води, відповідач зобов'язаний вчасно та у повному об'ємі оплачувати надані послуги. У зв'язку з укладенням договору на відповідача відкрито рахунок [NUMBER] З вересня 2004 року відповідач належним чином не здійснює проплату послуг, заборгованість згідно довідки-розрахунку бухгалтерії, з урахуванням строку позовної давності, складає 1378 грн 18 коп. Відповідачу у відповідності до закону України «Про реструктуризацію заборгованості по квартирній платі, платі за комунальні платежі, спожитий газ ...» було запропоновано укласти договір на погашення заборгованості в порядку реструктуризації. Однак відповідач в обумовлений пропозицією строк не звернувся до позивача із заявою про укладення договору.

Outcome: approved