Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача й у заяві просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку[ADDRESS], укладений 13 червня 1997 року між ним та відповідачем - [PERSON]. та зобов”язати [PERSON]. повернути вказаний житловий будинок йому на праві власності. Позовні вимоги мотивовані тим , що йому на праві власності належав житловий будинок , розташований по [ADDRESS]. За його згодою відповідач та члени його сім”ї проживали у вказаному житловому будинку як квартиранти. Він , як людина похилого віку потребував допомоги. Відповідач запропонував йому скласти заповіт на житловий будинок та обіцяв допомогати до кінця життя, на що він дав згоду. Через декілька днів він повіз його до нотаріуса для складення заповіту. У нотаріуса йому був наданий не заповнений бланк , де він поставив свій підпис, враховує , що складає заповіт. На руки ніякого документу він не отримав. Після складення заповіту він продовжував, як власник житлового будинку , сплачувати комунальні послуги та усі витрати по утриманню будинку. Через деякий час , відповідач та члени його сім”ї змінили своє відношення до нього і почали забирати пенсію, перешкоджали готувати їжу. Коли він сказав , що скасує свій заповіт , відповідач побив його та вигнав із житлового будинку. Він вимушений був звернутися до своїх родичів за допомогою. Коли він перебував у лікарні йому стало відомо , про те , що фактично відповідач оформив договір дарування житлового будинку від його імені , в якому він проживав. На протязі довгого часу він був впевнений , що склав заповіт і є власником житлового будинку. У нього не було наміру дарувати будинок відповідачеві , оскільки він іншого житла не має і відсутні кошті для придбання житла. Відповідач при оформленні договору дарування на вищезгаданий житловий будинок, ввів його в обману. Він враховував , що підписав заповіт на житловий будинок , а не договір - дарування , тобто помилявся щодо обставин , які мають істотне значення щодо природи правочину , прав та обов”язків сторін. Просить суд визнати недійсним вчинений правочин- договору дарування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], укладений 13 червня 1997 року між ним та відповідачем [PERSON]. , як вчинений під впливом помилки. Зобов”язати відповідача повернути йому вищевказаний житловий будинок на праві власності. У судове засідання позивач не з”явився , про день слухання справи повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю Представник позивача за довіреністю - [PERSON]. підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд визнати право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Адвокат [PERSON]., яка представляє інтереси позивача , вважає , що заявлені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON]. та його представник - [PERSON]. у судове засідання не з”яились , про день слухання справи повідомлені належним чином , через засоби масової інформації. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення осіб , з”явившихся у судове засідання, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON].[INFO], зазначений прописаним по [ADDRESS] з 17 жовтня 1968 року , що підтверджується даними паспорту на його ім”я. Із пояснень позивача встановлено, що відповідач [PERSON]. та члени його сім”ї проживали у житловому будинку [ADDRESS] , який належав на праві власності позивачеві , на квартирі. Проти чого не заперечував у судовому засіданні відповідач -[PERSON]. Як вбачається із договору дарування від 13 червня 1997 року, засвідченого державним нотаріусом Судацької держноткоторі у реєстрі за № 1-2676, [PERSON]. подарував , а [PERSON]. прийняв в дар, належний на праві приватної власності дарувальнику, на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом , житловий будинок [ADDRESS] Вищевикладені обставини свідчать про те, що договір дарування житлового будинку ,який є предметом спору за заявленим позовом, був укладений до набрання чинності ЦК України у 2004 році. У зв”язку з чим при вирішенні виниклого спору щодо відносин , які виникли до набрання чинності ЦК України у 2004 році , застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. У відповідності до вимог ст. 56 ЦК України \ в редакції 1963 року \ - правочин вчинений під впливом помилки , яка має істотне значення , може бути визнаний недійсним за позовом сторони , яка діяла під впливом помилки. У разі визнання такого правочину недійсним , кожна сторона зобов”язана повернути другій стороні все , що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того , що одержано. Як роз”ясняв Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови „ У справах про визнання правочинів недійсним „ під помилкою також треба розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб”єкта , предмета або інших істотних умов правочину &cedil;яке вплинуло на ії волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати , що правочин не був би укладеним. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]. , як людина похилого віку , не мав наміру дарувати житловий будинок [ADDRESS], відповідачеві - [PERSON]., оскільки він не має іншого житла , також не має достатніх коштів для придбання житла. При оформленні документів у державного нотаріуса Державної нотаріальної контори у м. Судаку , за ініціативою [PERSON]., позивач поставив свій підпис у стандартному бланку , враховуючи , що він складає заповіт на житловий будинок , який належав йому на праві власності і залишається буди власником будинку. Про вказане свідчать , те що після оформлення документів у державного нотаріуса , він продовжував , як власник житла , сплачувати комунальні послуги , отримувати талони на придбання твердого палива \ а.с. 22 -24 ,42 \; Вищевикладене також підтверджується показами свідків : [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., які судові підтвердили , що [PERSON]. їм говорив про негативне відношення [PERSON]. до нього &cedil;а також про те, що він склав заповіт на ім”я [PERSON]. на житловий будинок. Висновком судової почеркознавчої експертизи № 2-55\07 від 8 січня 2008 року, підтверджується , що рукописний текст у заяві від 5 червня 1997 року , на ім”я начальника Судацького БТІ про видачу довідки - характеристики, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON]. у вказаній заяві від 5 червня 1997 року під текстом виконана не [PERSON]. , а іншою особою. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON]. , як власник житлового будинку [ADDRESS], 5 червня 1997 року не звертався до органів БРТІ , з заявою про видачу довідки - характеристики, для укладення договору - дарування житлового будинку. Тобто з боку [PERSON]. не було волевиявлення на відчуження житлового будинку , належного йому на праві власності. Таким чином дослідивши зібрані у справі докази , суд йде до висновку , що вчинений правочин - договір дарування від 13 червня 1997 року , житлового будинку[ADDRESS], укладений між [PERSON]. та [PERSON]. - є недійсним, оскільки договір - дарування вчинений під впливом помилки з боку позивача [PERSON]. При оформленні документів у державного нотаріуса , позивач був впевнений , що підписує заповіт на ім”я [PERSON]. на житловий будинок, тобто помилявся в обставинах , які мають істотне значення для сторін правочину. Позивач при вчиненні правочину не мав наміру на відчуження нерухомого майна . Вчинений правочин - договір дарування вищезгаданого житлового будинку , не відповідає волевиявленню позивача , що підтверджується зібраними по справі доказами . Основним майновим наслідком визнання такого правочину недійсним є двостороння реституція : його сторони повертаються у становище , яке існувало до укладення правочину. Таким чином сторони по договору дарування , укладеного 13 червня 1997 року , належить повернути у становище , яке існувало до укладення договору - дарування тобто визнати право власності за [PERSON]. на житловий будинок [ADDRESS] і повернути вказаний житловий будинок власникові. Заявлені позовні вимоги щодо стягнення судових витрат , які пов”язані з розглядом справи , підлягають задоволенню : у сумі - 51 грн. судовий збір та 7 грн. 50 коп., витрати на інформаційно технічне забезпечення, витрати по оплаті судової почеркознавчої експертизи у сумі - 1219 грн. 92 коп., правову допомогу у сумі - 1000 грн. .

Outcome: approved