Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Позивач звернулась з названою позовною заявою в якій зазначила, що з 27 жовтня 1989 року перебувала в шлюбі з [PERSON] від якого народилось двоє дочок: [PERSON] і [PERSON] [INFO] . В 1992 році сімї із чотирьох чоловік адміністрація радгоспу ім.. Карла Лібкнехта була виділена квартира [ADDRESS]. Загальною площею 42.7 кв. м. В жовтні 1995 року відповідно до діючого законодавства вони викупили квартиру, після чого всі члени сімї стали власниками цієї квартири на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло зареєстрованим Криворізьким бюро технічної інвентаризації. 6 грудня 1999 року шлюб між нею і [PERSON] розірваний за рішенням Криворізького районного суду. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді &frac14; частини квартири [ADDRESS]. Але коли вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин и в інтересах неповнолітніх дітей, їй було відмовлено з тих підстав, що в спільній сумісній власності не визначені частки і рекомендовано звернутись до суду. Оскільки при приватизації квартири частки всіх співвласників є рівними просить визначити , що всім співвласникам в тому числі і померлому [INFO] [PERSON] належить по &frac14; частині приватизованої квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник Новопільської сільської ради в судове засідання не з'явився , письмово повідомив про визнання позову і просить про розгляд справи в відсутності представника сільської ради. Суд вислухавши вимоги позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає за можливим справу розглянути і постановити рішення в попередньому судовому засіданні, задовольнивши вимоги в повному об'ємі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Встановлено, що позивач знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого народилось двоє дітей: дочки [PERSON] і [PERSON] [INFO] ( а.с.4-5). Відповідно до розпорядження за № 67 від 3 жовтня 1995 року згідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» квартира [ADDRESS] приватизована на праві спільної сумісної власності без визначення часток за позивачкою, [PERSON] і їх дітьми дочками [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9,12). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний 6 грудня 1999 року про що зроблений актовий запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу за № 93 (а.с. 4). Після розірвання шлюбу [PERSON] і її діти залишились проживати в приватизованій квартирі. [INFO] [PERSON] помер , після його смерті залишилась спадщина в вигляді &frac14; частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України діти спадкодавця мають право на спадкування в першу чергу. При звернені до нотаріальної контори про видачі їм свідоцтва про право на спадщину в видачі їм було відмовлено з тих підстав, .що в спільній сумісній власності не визначена частка спадкодавця. Співвласники майна мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.. У разі виділу частки із майна , що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки при приватизації квартири між співвласниками ніяких домовленостей з приводу розподілу часток не існувало, то вважається таким , що частки всіх співвласників являються рівними. На підставі ст.. ст.. 368, 370 ЦК України і

Outcome: approved