Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON]. просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачів у її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 311 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1700 гривень та судові витрати по справі. У своїй позовній заяві [PERSON]. та [PERSON]. просять постановити рішення, яким зобов»язати відповідачку не чинити їм перешкоди у користуванні належною їм земельною ділянкою, демонтувавши встановлену огорожу та стягнути з відповідачки у їх користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1700 гривень. У судовому засіданні позивачка - відповідачка [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала, а позов [PERSON]. та [PERSON]. не визнала та пояснила, що проживає у с. Сливки, має у власності житловий будинок по сусідству з відповідачами. Рішенням Небилівської сільської ради у 1989 році їй та відповідачам виділений спільний заїзд довжиною 35 метрів та шириною 3,5 метрів. У зв»язку з тим, що відповідачі чинили їй перешкоди у користуванні цим заїздом, у 2003 році у Рожнятівський районним судом [PERSON]. та [PERSON]. були засуджені за вчинення злочинних дій відносно неї. Цим же вироком суд, розглянувши її цивільний позов, зобов»язав засуджених встановити вздовж заїзду огорожу. У процесі виконання рішення суду вони дійшли до згоди, внаслідок якої вона відмовилася від стягнення з засуджених моральної та матеріальної шкоди та власними силами встановила огорожу вздовж заїзду. Огорожа дійсно створює певні незручності для відповідачів, оскільки їхнє подвір»я є невеликим і незручно заїжджати на нього великим транспортом. Однак ця огорожа є запорукою її користування заїздом, оскільки у неї з відповідачами до цього часу неприязні відносини через цей заїзд. Однак відповідачі - сини засуджених : [PERSON], [PERSON]та [PERSON], 24 травня минулого року самовільно розібрали частину огорожі, та на її зауваження ображали її різними непристойними словами, погрожували, що не дозволять користуватися заїздом. 7 листопада 2007 року, вже після заявленого нею позову, [PERSON]. у її присутності розібрав ще 3 метри встановленої нею огорожі. Діями відповідачів їй спричинено глибокі моральні страждання, які полягають у приниженні її честі і гідності, у порушенні душевної і психологічної рівноваги. Поведінка відповідачів негативно впливає на її стан здоров»я, так як вона є людиною похилого віку, її чоловік уже помер, а тому вона почувається незахищеною та приниженою відповідачами. Крім того діями відповідачів їй заподіяна матеріальна шкода, у сумі, яка необхідна на відновлення знятої огорожі. Вона не згідна на демонтаж огорожі, тому що у такому випадку не буде мати змоги користуватися заїздом, так як відповідачі - позивачі агресивно настроєні проти неї і вже тепер погрожують, що не дозволять користуватися заїздом. Тим, що вона встановила огорожу вздовж заїзду вона не спричинила позивачам моральної шкоди, бо виконувала рішення суду. Відповідач [PERSON]. позов [PERSON]. не визнав а свій позов підтримав, пояснивши, що дійсно його сини розібрали частину огорожі, що знаходиться між спільним заїздом та його подвір»ям, а у листопаді він також розібрав декілька метрів огорожі, бо огорожа заважає заїзду транспорту на йог подвір»я. Йому відомо про рішення суду про встановлення огорожі. Він це рішення не оскаржував. Крім того не заперечує, що хату збудував без відповідної технічної документації і до цього часу не має документів про право власності на землю. Відповідач [PERSON]. позову не визнав та пояснив, що дійсно разом з братом [PERSON] розібрав частину огорожі, встановленої позивачкою, тому що ця огорожа заважає заїзду до господарства батьків. Вважає, що там огорожі не повинно бути і не буде. Представник відповідача [PERSON]. по дорученню та позивачка по справі - [PERSON]., позову [PERSON]. не визнала, а свій позов підтримала та пояснила, що дійсно її сини [PERSON] та [PERSON]розібрали частину встановленої позивачкою огорожі, тому що вона заважає їм та створює незручності. По заїзді ходять внуки позивачки, які порушують її спокій. Їй відомо про рішення суду про встановлення огорожі, вона його не оскаржувала, але з цим рішенням не згідна. Ніхто не дозволяв синам розбирати огорожу. Огорожа їм заважає, чим їй та чоловікові спричиняється моральна шкода. Відповідач [PERSON]. позову не визнав, пояснивши, що був присутнім, коли брати розбирали огорожу, вважає, що вони зробили правильно, бо огорожа їм заважає. Він особисто не розбирав огорожу, а лиш допоміг братові перенести демонтовані стовпи до подвір»я позивачки. На зауваження останньої він сказав їй, дати йому дорогу через своє подвір»я, якщо хоче користуватися спірним заїздом. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON]. слід задовольнити, а позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON]. не підлягають до задоволення з таких підстав. Копіями паспорта на будівництво житлового будинку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно, плану забудови земельної ділянки та рішення Небилівської сільської ради від 26.04.1989 року за № 16 (а.с. 4 -7, 10) підтверджено, що позивачка [PERSON]. є власником домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS], збудованого на підставі виданих у встановленому порядку документів, заїзд до якого проходить вздовж господарства [PERSON]. та [PERSON]. Копією вироку Рожнятівського районного суду від 4 серпня 2003 року (а.с.59-61) підтверджено, що за вчинення самоуправства на спірному заїзді та спричинення тілесних ушкоджень [PERSON]., цим вироком засуджені [PERSON]. та [PERSON]. Крім того вироком задоволено цивільний позов [PERSON]. та зобов'язано [PERSON]. встановити огорожу, відгородивши своє подвір»я від заїзду по всій довжині, залишивши ширину дороги 3,5 метра. Копією ухвали Рожнятівського районного суду від 8 листопада 2003 року (а.с.33) підтверджено, що у порядку виконання вироку в частині цивільного позову, змінено спосіб його виконання, та надано право [PERSON]. встановити огорожу власними силами за рахунок [PERSON]. Актами комісії Сливківської сільської ради від 30 травня 207 року та від 9 листопада 2007 року (а.с.8-9, 48) підтверджено, що частина встановленої [PERSON]. огорожі демонтована. Висновком експертизи з питання визначення вартості робіт по відновленню огорожі (а.с. 12-13) підтверджено, що для відновлення огорожі необхідно затратити 226 гривень. Квитанціями про оплату (а.с.16,17) підтверджено, що за проведення експертиза позивачка оплатила 85 гривень. Отже судом встановлено, що спірна огорожа встановлена [PERSON]. на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов»язковими до виконання на всій території України. Також судом встановлено, що [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]., всупереч рішенню суду, самовільно демонтували частину огорожі, а тому їхніми протиправними діями [PERSON]. спричинено як матеріальну так і моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, заподіяна громадянину неправомірними діями , відшкодовується особою, яка заподіяла таку шкоду. Розмір заподіяної матеріальної шкоди доведений позивачкою [PERSON]. та підлягає відшкодуванню у повному об»ємі. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних страждань позивачки [PERSON]., її похилий вік та поведінку і відношення до вчиненого відповідачів, та вважає, що позов у частині відшкодування моральної шкоди, також підлягає до задоволення у повному об»ємі. Виходячи з встановлених судом фактів суд приходить до висновку, що [PERSON]., встановивши огорожу, діяла на виконання рішення суду, а тому її дії є правомірними, а відповідно позов про відшкодування моральної шкоди, заявлений до неї - безпідставним. Крім того з пояснень позивачів [PERSON]. та [PERSON]. судом встановлено, що на даний час вони Державний акт на право власності на землю, яка відмежована спірною огорожею, не виготовили. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Отже судом встановлено, що на даний час позивачі не стали належним власником чи належним землекористувачем землі, що межує з спірним заїздом, так як не отримали у встановленому порядку документ, що посвідчує це право (Державний акт на право власності на землю). Відповідно до ст. 152 ЗК України, вимагати усунення порушень свого права на землю має право власник земельної ділянки або землекористувач. Оскільки позивачі на даний час не є законними власниками чи користувачами землі, то не мають права на судовий захист неіснуючого права власності чи права користування землею. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. На підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 103, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved