Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Райагрохім» про стягнення заборгованої суми позики, вказавши, що 18 квітня 2005 року з відповідачем уклав договір позики № 18/04-05, згідно якого він позичив відповідачу кошти в сумі 19000.00 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера ВАТ «Райагрохім» смт Теплик від 18.04. 2005 року. Відповідно до п. 2 вказаного договору відповідач зобов»язався повернути суму позики до 19 травня 2005 року, чого не було зроблено. Відповідно до п. 4 договору позики відповідач зобов»язаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних за весь час прострочення, що за період з 19.05. 2005 року по 12 березня 2008 року склало: 28006.00 грн. - борг з урахуванням індексів інфляції; 1567.52 грн. - 3% річних від простроченої суми, також 3231.04 грн. -пені. Тому, просить стягнути з ВАТ «Райагрохім» смт Теплик на його користь заборговану позику в сумі - 32804.56 грн., також витрати на сплату державного мита в сумі 328.05 грн., та 30 грн. - витрат за інформаційно-технічне забеспечення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшив позовні вимоги і просить стягнути неповернуту позику з урахуванням індексу інфляції починаючи з червня 2005 року по березень 2008 року включно в сумі 28500 грн., 3 % річних від простроченої суми - 1567 грн.52 коп., та 3231 грн. 04 коп., а всього 33298 грн.56 коп. Представник відповідача Задорожний Л.І. визнав позовні вимоги частково, просить суд врахувати важке матеріальне становище товариства і стягнути суму боргу без урахування індексу інфляції, а в стягненні 3 % відсотків річних та пені відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Стягненню підлягає сума основного боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення - 28500 грн., а також 3 % річних від простроченої суми - 1567,50 грн. та пеня в сумі 1500 грн. Враховуючи скрутне матеріальне становище боржника, суд зменшує розмір стягуваної пені. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Окрім того позивачем суду не доведено, що з його боку приймались заходи щодо повернення суми боргу, чим позивач сприяв збільшенню розміру збитків. Статею 616 ЦК України передбачено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов”язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики № 18/04-05 від 18 квітня 2005 року, яким [PERSON] надав в позику ВАТ „Райагрохім” смт Теплик кошти в сумі 19000 грн., а позичальник зобов”язувався їх повернути до 19 травня 2005 року. Відповідно до п. 4 Договору у випадку прострочення повернення позики Позичальник зобов”язаний сплатити Позикодавцю пеню в подвійному розмірі облікової ставки Національного банку України за весь період прострочки. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 18 квітня 2005 року ВАТ „Райагрохім” смт Теплик отримано від [PERSON] 19000 грн. У відповідності до ст. 1047 ч.1 ЦК України - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов”язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст. 545 ЦК України - прийнявши виконання зобов”язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов”язання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор прийнявши виконання зобов”язання, повинен повернути його боржникові. Згідно ст. 1051 ЦК України - позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов»язання. Суд вважає, що в даній конкретній ситуації є вина відповідача в порушенні договірних зобов»язань. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті державного мита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення . На підставі викладеного, договору позики № 18/04-05 від 18 квітня 2005 року, ст.ст.526, 545,611, 614, 551, 1047,1049,1051 ЦК України,

Outcome: approved