Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-30 00:00:00

22.02.2006 року позивач звернулася до суду з позовом, зазначаючи, що відповідач по справі [PERSON] був одружений з її донькою [PERSON]. За час спільного проживання вони придбали майно, а саме: автомашину „Пежо” вартістю 12500, автофургон вартістю 7500 грн., відеопрогравач вартістю 500 грн., обігрівач вартістю 200 грн., кольоровий телевізор з підставкою вартістю 2000 грн., комп'ютер вартістю 4000 грн. та музичний центр вартістю 1500 грн. Крім того на праві особистої власності доньці позивачки належало майно, а саме м'який куточок вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 1000 грн. та норковий полушубок вартістю 3000 грн. 15.04.2005 року донька позивача померла. Після неї залишився заповіт, згідно якого все своє майно вона заповідає своїй матері [PERSON]. На підставі цього позивач просить суд поділити спільне майно, стягнути на її користь вартість вказаного майна, як спадкоємиці після смерті її доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати по справі В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він дійсно був одружений з донькою позивачки - [PERSON] та придбали вище перелічене майно. Але відповідач також пояснив, що він заперечує проти виплати позивачу вартості її частки в спільному майні. А тому просить суд поділити вищевказане майно в натурі. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно відповідач одружився з донькою позивача 14.07.2001 року, шлюб було зареєстровано відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Миколаєва, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER]. [INFO] дружина відповідача [PERSON] померла. 13 березня 2005 року нею було підписано заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори. Згідно заповіту все майно [PERSON] заповідала своїй матері [PERSON], тобто позивачу по справіі. За час спільного життя [PERSON] та відповідач придбали автомашину „Пежо”, яку позивач оцінила в 12500 грн. (відповідно до висновку експерта № 140-958 від 31.05.2007 року вартість машини складає 8091 грн. 18 коп.), з чим позивач погодилася в судовому засіданні, автофургон вартістю 7500 грн. (згідно висновку експерта № 140-1885 від 09.10.2007 року вартість автофургона складає 7117,12 грн.), з чим позивач також погодилася в судовому засіданні, відеопрогравач вартістю 500 грн., обігрівач вартістю 200 грн., кольоровий телевізор з підставкою вартістю 2000 грн., комп'ютер вартістю 4000 грн. та музичний центр вартістю 1500 грн. Тобто подружжям [PERSON] під час спільного життя було придбано майна на загальну суму 23408 грн. 30 коп. [PERSON] належало особисте майно, придбане нею до шлюбу, а саме м'який куточок „Карл” вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 1000 грн. та норковий полушубок вартістю 3000 грн., що підтримав в судовому засіданні відповідач. Відповідно до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.4, ч.5 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, про що і просить позивач, але присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду, але відповідач категорично заперечує проти сплати ним позивачу грошової компенсації замість її частки. На підставі викладеного суд вважає, що майно належить поділити таким чином: позивачу необхідно залишити особисте майно, що належало на праві власності її доньці, а саме: м'який куточок „Карл” вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 1000 грн. та норковий полушубок вартістю 3000 грн., а всього на суму 5500 грн., залишити позивачу відіопрогравач вартістю 500 грн., обігрівач вартістю 200 грн., кольоровий телевізор з підставкою вартістю 2000 грн., комп'ютер вартістю 4000 грн. та музичний центр вартістю 1500 грн., а всього із спільного майна на суму 8200 грн. Відповідачу залишити автомашину „Пежо” вартістю 8091 грн. 18 коп., автофургон вартістю 7117,12 грн., а всього на суму 15208 грн. 30 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача різницю вартості майна в сумі 3504 грн. 15 коп. Крім того необхідно стягнути з позивача на користь держави державне мито в сумі 172 грн. 15 коп. і витрати на інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 30 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 172 грн. 15 коп. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення та 520 грн. 27 коп. витрат на проведення експертизи.

Outcome: partial