overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

16.01.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюбні стосунки зупиненні у 1998 році. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що суспільно вони не мешкають 10 років. На примирення позивач не згодна. Просила шлюб розірвати, та судові витрати покласти на відповідача. Спірного майна сторони не мають. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належне, причину неявки суду не надіслав. Суд заслухав позивача, та дослідував матеріали справи приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Бірюкови набувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 1974 року Орліновською сільською радою. Сторони зупинили шлюбні відношення та ведіння суспільного господарства у 1998 році. На примирення позивачка не згодна. Їх почуття кохання и взаємного поважання втрачені, сім`я існує лише формально. Спора про майно сторони не мають. Дітей від шлюбу нема. Згідно зі ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу, слід задовольнити і шлюб необхідно розірвати. Вирішав питання про судові витрати, суд вважає, що їх необхідно накласти на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме внести зміни до актового запису № 712, зробленого 23 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, зазначивши у свідоцтві про смерть прізвище її покійного чоловіка [PERSON]. Мотивуючи тим, що вона є вдовою особи, яка померла та в даний час оформляє пенсію по втраті годувальника, але їй не можуть встановити пенсію, оскільки в свідцтві про смерть чоловіка вказано прізвище [PERSON], замість правильного [PERSON]. Встановлення даного факту їй потрібне для оформлення пенсії по втраті годувальника. У попереднє судове засідання заявниця не з'явилася, подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить заяву задовольнити. В попереднє судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, подав суду заяву, що не заперечує проти задоволення поданої заяви, просить справу слухати без участі представника. Враховуючи положення ч. 7 ст. 8 ЦПК України та відповідно до ч. 4 ст.ст. 130, 174 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість постановлення рішення при попередньому розгляді справи. Суд, враховуючи подані заяви та дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років, про що зроблено відповідний запис за № 712 в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. (а.с.4) Копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 14.04.1955 року в Кемеровській області зазначено, що [PERSON], 1922 року народження та [PERSON], 1927 року народження одружились 14.04.1939 року і після одруження стали носити спільне прізвище [PERSON]. (а.с.5) З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] записано [PERSON]. (а.с.6) Копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера стверджується, що вона видана [PERSON]. (а.с.7) Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт належності перерахованих документів одній і тій же особі [PERSON], а тому, суд приходить до висновку, що дійсно при видачі свідоцтва про смерть вказаної особи в його прізвищі була пропущена буква «й» між буквами «а» та «л». Встановлення вказаного юридичного факту необхідне заявниці для підтвердження права на пенсію по втраті годувальника. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004року від якого мають сина - [PERSON], [INFO]р.н., в актовому записі про народження якого сторони записані батьками. Позивачка, [PERSON] просить розірвати шлюб мотивуючи тим, що одруження з відповідачем є невдалим і помилковим, так як під час подружнього життя виявилось, що в них різні поглядами на життя, через що в сім'ї завжди виникають сварки та сандали. Причинами розірвання шлюбу вказує на постійні сварки та скандали, безпідставні ревнощі з боку відповідача, нанесення їй тілесних ушкоджень та погрози фізичною розправою. Вказує, що подружніх відносин не підтримує з відповідачем, спільного господарства не ведуть, втратила до нього почуття любові та поваги, примирення заперечила, вважає, що їхній шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і поновити її неможливо, а тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, характер їхніх взаємовідносин набув стійкого розладу, оскільки їм двічі надавався термін для примирення, однак такий до бажаних наслідків не призвів, сторони втратили взаємні почуття любові і поваги, проживають окремо, позивачка заперечила примирення, тож шлюб носить формальний характер. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох із сторін. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала свій позов і просить суд прийняти рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку з [PERSON] на її користь, для виховання дітей: сина [PERSON], [INFO] народження, дочки [PERSON], [INFO]народження, поскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на виховання дитини не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був у встановленому законом порядку повідомлений про місце і час слухання справи, про що в справі є розписка (л.с. 20). Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, хоча була у встановленому законом порядку повідомлена про місце і час слухання справи, про що в справі є розписка (л.с. 18), надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність (л.с. 21). В ході судового засідання було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 1998 року в Ямпільському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Сумської області, запис № 20. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] народження, дочку [PERSON], [INFO]народження. В силу ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач ніде не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що згідно свідоцтва по право власності на житло від 05.12.1998 року він та відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], яка приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Участь у приватизації також приймала дочка позивача [PERSON], яка 18.07.2004 року одружилася, у зв'язку з чим змінила прізвище на [PERSON]. На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися своєю часткою у праві спільної сумісної власності, однак він не може реалізувати це право з тих причин, що у правовстановлюючому документі на квартиру не визначено розмір його частки. Просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визначити що квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 30,60 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,00 кв.м., 2-а кімната 12,60 кв.м., кухні площею 5,70 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м., коридору 4,70 кв.м., сходинкова клітина 3,70 кв.м., 5,60 кв.м., загальна площа квартири 53,30 кв.м., належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, а розмір часток для кожного співвласника квартири складає по 13,325 кв.м. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідачі в попереднє судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяви про визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1998 року, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про одруження, виданого 18.07.2004р., відділом запису актів громадянського стану виконкому Коровійської сільської ради Глибоцького району, вбачається, що [PERSON], змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). З заяв [PERSON], що діє від свого імені, від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], від 11.03.2008 року, вбачається, що вони визнають позов [PERSON] в повному обсязі.(а.с.15-16) На підставі ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в спільній сумісній власності є рівними, тобто в даному випадку в розмірі 13,325 кв.м. Таким чином, суд приходить до висновку, що можливо визначити частини кожного з співвласників квартири [ADDRESS], та визначити часткову спільну власність на дану квартиру, оскільки це не суперечить закону, та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Прокурор м.Нетішина звернувся до суду із вказаним вище позовом і просив стягнути на користь [PERSON]. 656грн. 83 коп. заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача- КП«Міські електричні мережі» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача-ліквідаційної комісії КП«Міські електричні мережі», Власюк В.П., в судове засідання не з'явився, однак подав письмове клопотання, з якого слідує, що він просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає по фактичній заборгованості по заробітній платі, станом на 05.02.2008 року, в сумі 531грн.36 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. працювала в КП «Міські електричні мережі», на посаді техніка по розрахунках з побутовими споживачами, з вересня 2004 року по липень 2007 року. Кінцевий розрахунок при звільненні з нею не був проведений, заборгованість із заробітної плати, станом на 05.02.2008 року, становить 531грн.36 коп., що підтверджується довідкою ліквідаційної комісії. Спору про суму заборгованості не має. Оскільки позивачка знаходилась в трудових відносинах з КП «Міські електричні мережі», щодо якого не завершився процес ліквідації, яке самостійно здійснювало фінансово-господарську діяльність, є юридичною особою, тому відповідно до положень ст.ст.94,116 КЗпП України заборгованість по заробітній платі повинно виплатити дане підприємство, а не ліквідаційна комісія, яка здійснює лише управлінські функції в процесі ліквідації підприємства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Прокурор м.Нетішина звернувся до суду із вказаним вище позовом і просив стягнути на користь [PERSON]. 697грн. 99коп. заборгованості по заробітній платі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, з якої слідує, що вона просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача- КП«Міські електричні мережі» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. Представник відповідача-ліквідаційної комісії КП«Міські електричні мережі», Власюк В.П., в судове засідання не з'явився, однак подав письмове клопотання, з якого слідує, що він просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає по фактичній заборгованості по заробітній платі, станом на 07.02.2008 року, в сумі 562 грн. 92 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. працювала з вересня 2004 року по липень 2007 року в КП «Міські електричні мережі» на посаді інженера по роботі з побутовими споживачами. Кінцевий розрахунок при звільненні з нею не був проведений, заборгованість із заробітної плати, станом на 07.02.2008 року, становить 562 грн. 92 коп., що підтверджується довідкою ліквідаційної комісії. Спору про суму заборгованості не має. Оскільки позивачка знаходилась в трудових відносинах з КП «Міські електричні мережі», щодо якого не завершився процес ліквідації, яке самостійно здійснювало фінансово-господарську діяльність, є юридичною особою, тому відповідно до положень ст.ст.94,116 КЗпП України заборгованість по заробітній платі повинно виплатити дане підприємство, а не ліквідаційна комісія, яка здійснює лише управлінські функції в процесі ліквідації підприємства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Прокурор м.Нетішина звернувся до суду із вказаним вище позовом і просив стягнути на користь [PERSON]. 713 грн. 07 коп. заборгованості по заробітній платі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, з якої слідує, що вона зменшила позовні вимоги і просить стягнути на її користь з КП«Міські електричні мережі» 181грн. 00коп. - заборгованості по заробітній платі, яку вона не отримала в день звільнення з роботи, справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача- КП«Міські електричні мережі» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача-ліквідаційної комісії КП«Міські електричні мережі», Власюк В.П., в судове засідання не з'явився, однак подав письмове клопотання, з якого слідує, що він просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає по фактичній заборгованості по заробітній платі, станом на 05.02.2008 року, в сумі 181 грн.00 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. працювала в КП «Міські електричні мережі», на посаді комірника, по 31 липня 2007 року. Кінцевий розрахунок при звільненні з нею не був проведений, заборгованість із заробітної плати, станом на 05.02.2008 року, становить 181грн.00 коп., що підтверджується довідкою ліквідаційної комісії. Спору про суму заборгованості не має. Оскільки позивачка знаходилась в трудових відносинах з КП «Міські електричні мережі», щодо якого не завершився процес ліквідації, яке самостійно здійснювало фінансово-господарську діяльність, є юридичною особою, тому відповідно до положень ст.ст.94,116 КЗпП України заборгованість по заробітній платі повинно виплатити дане підприємство, а не ліквідаційна комісія, яка здійснює лише управлінські функції в процесі ліквідації підприємства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Прокурор м.Нетішина звернувся до суду із вказаним вище позовом і просив стягнути на користь [PERSON]. 4243грн. 00 коп. заборгованості по заробітній платі. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник відповідача-ліквідаційної комісії КП«Міські електричні мережі», Власюк В.П., подав письмове клопотання, з якого слідує, що він просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає по фактичній заборгованості по заробітній платі, станом на 28.03.2008 року, в сумі 222 грн. 92 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] . працювала на посаді бухгалтера в КП «Міські електричні мережі» по листопад 2007 року. Кінцевий розрахунок при звільненні з нею не був проведений, заборгованість із заробітної плати, станом на 28.03.2008 року, становить 222 грн. 92 коп., що підтверджується довідкою ліквідаційної комісії. Спору про суму заборгованості не має. Оскільки позивачка знаходилась в трудових відносинах з КП «Міські електричні мережі», щодо якого не завершився процес ліквідації, яке самостійно здійснювало фінансово-господарську діяльність, є юридичною особою, тому відповідно до положень ст.ст.94,116 КЗпП України заборгованість по заробітній платі повинно виплатити дане підприємство, а не ліквідаційна комісія, яка здійснює лише управлінські функції в процесі ліквідації підприємства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н., який проживає з нею, у розмірі 450 грн., та на її утримання у розмірі 150 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини, не утримує дитину, позивачка не працює, своїх доходів не має. Оскільки відповідач не має постійного міста роботи, просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач позов визнав, батьківство не оспорює, згоден виплачувати аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], та 150 грн. - на утримання дружини. Сторони надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: З свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини та довідки з місця проживання та довідки з місця роботи позивачки встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO]р.н., дитина проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо. Позивачка своїх доходів не має, тому як знаходиться у відпустці по уходу за дитиною до 3 років. Відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий заробіток. Між сторонами склались шлюбно-сімейні відносини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття. Той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років., право на таке утримання має дружина незалежно від того, чи вона працює, і від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При встановлених в судовому засіданні обставинах дитина та позивачка потребують допомоги, а відповідач за станом здоров'я, сімейним та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на сина у розмірі 450 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, та на дружину у розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, враховуючи нестабільність заробітків і відсутність у нього постійного місця. Крім того, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в мінімальному розмірі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. На підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, причиною є різні погляди на життя, на взаємні права та обов'язки, постійні сварки, які завдають шкоди його інтересам. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає не можливим, оскільки це суперечило б його інтересам та завдало б додаткових моральних страждань. Відповідачка позов визнала і пояснила, що погоджується на розірвання шлюбу, так як вважає неможливим продовження сімейних стосунків з чоловіком, який не бажає зберегти шлюб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.1983 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідачка припинили подружні стосунки, збереження шлюбу вважають неможливим, оскільки спільне життя не склалось, причиною є різні погляди на життя, на взаємні права та обов'язки, постійні сварки. Відповідно до вимог ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved