Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що земельна ділянка площею 0,0103 га [ADDRESS] була надана їй для експлуатації та будівництва магазину на підставі рішення Маріупольської міської ради № 1629 від 15 грудня 2005 року. На теперішній час вищевказана земельна ділянка належить їй на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Скоробогатько О.В. 30 січня 2006 року. На наданій земельній ділянці вона самовільно без офіційного дозволу на будівництво та проектної документації збудувала нежиле приміщення літ. Б-1 загальною площею 81,6 кв. м, яке складається з: трьох торгових залів по 13 кв. м, трьох торгових залів площею 16,3 кв. м, 9,8 кв. м, 15,3 кв.м, санвузла - 1,2 кв.м. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво нежилого приміщення не зачіпає нічиїх прав, просить визнати за нею право власності на нежиле приміщення літ. Б-1, розташоване [ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, Ботман О.О., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] було припинено право тимчасового користування земельною ділянкою площею 64, 0 кв. м [ADDRESS] та затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки та надання приватному підприємцю [PERSON] земельної ділянки з земель житлової та суспільної забудови площею 0,0103 га в оренду строком на 10 років для розширення площі торгових павільйонів та благоустрою належних територій та подальшої експлуатації торгових павільйонів [ADDRESS] в Орджонікідзевському районі на підставі рішення Маріупольської міської ради № 1629 від 15 грудня 2005 року. На підставі рішення Маріупольської міської ради № 1629 від 15 грудня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки між Маріупольською міською радою та [PERSON] від 30 січня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Скоробогатько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 217 та зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства „Центр Державного земельного кадастру”, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 751 від 15 лютого 2006 року, згідно якого приватному підприємцю [PERSON] в оренду передається земельна ділянка площею 0,0103 га [ADDRESS]в Орджонікідзевському районі строком на 10 років (до 15 грудня 2015 року). При обстеженні нежилого приміщення [ADDRESS]в місті Маріуполі техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва основного нежилого приміщення літ. Б-1 площею 81,6 кв. м, яке не відповідає проекту, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ від 19 грудня 2007 року. За висновком будівельно-технічної експертизи № 31 від 11 січня 2008 року, конструкція самовільно збудованої нежилої споруди літ. Б-1, розташованої на земельній ділянці [ADDRESS]в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області не суперечить вимогам державних будівельних норм України. Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. На підставі ст. 376 ч. 3, 5 ЦК України та

Outcome: approved