Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Волиньобленерго» в особі Ковельської філія ВАТ «Волиньобленерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 3666,13 грн. заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що Ковельська філія ВАТ «Волиньобленерго» надає послуги на поставку природного газу в будинок [ADDRESS], в якому проживає [PERSON] / особистий рахунок № 364375, відкритий на абонента [PERSON] та перереєстрований на [PERSON]/. Вказує, що з дня встановлення лічильника, тобто з 12.06.2001 року до 20.02.2007 року згідно показів лічильника використано 45 618 кВт/год. електроенергії, тобто надано послуг по постачанню електроенергії на суму 6 655,13 грн. 07.03.2007 року споживачем оплачено 3 868,06 грн., залишилось невиплаченими 2 787,07 грн. 27.03.2007 року згідно письмової заяви абоненту встановлено новий лічильник, заборгованість за вказаним лічильником за станом на 31.01.2008 року становить 879,08 грн., загальна заборгованість по рахунку склала 3 666,13 грн. Покликаючись на вказані обставини та порушення відповідачем встановленого п.20 Правил на користування електричною енергією для населення обов'язку по оплаті за спожиту електроенергію до 10 - го числа наступного за звітним місяця, - просить суд стягнути з відповідача на коритись позивача вказану суму заборгованості та 51 грн. судових витрат по справі. У судовому засіданні представник Ковельської філії ВАТ «Волиньобленерго» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохає позов задовольнити із викладених у ньому підстав. Додатково пояснив, що дійсно у січні 2007 року, вже після сплати абонентом заборгованості в розмірі 3868,06 грн., абоненту проведено перерахунок заборгованості та визначено, що за ним рахується іще заборгованість у розмірі 2 787,07 грн. Не заперечив, що вказана заборгованість виникла поза межами строків позовної давності. Представник відповідача позов визнав частково. Суду показав, що у грудні 2006 року позивачка отримала підсумковий рахунок за електроенергію згідно якого до оплати визначено суму 3868,06 грн., яку позивачка й сплатила згідно квитанції № 037400002. В подальшому позивачем здійснено перерахунок заборгованості, приводи та підстави такого перерахунку відповідачу не відомі і до сьогодні, та відповідно до даного перерахунку за період з 12.06.2001 року за позивачкою рахувався борг на суму 2 787,07 грн. Вказану суму заборгованості представник відповідача не визнає та вказує, що вказана заборгованість якщо й мала місце, то виникла поза межами строку позовної давності та покликаючись на ч.4 ст. 267 ЦПК України прохає в цій частині в позові відмовити. Представник відповідача при цьому визнав заборгованість за новим лічильником, встановленим позивачу 27.03.2007 року, у розмірі 879,08 грн. та не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Одночасно клопоче про віднесення судових витрат за його рахунок. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповіді їм правовідносини. Ковельська філія є структурною одиницею ВАТ «Волиньобленерго» та за своїм призначенням здійснює передачу електричної енергії місцевим (локальним) електромережам району та постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території адміністративного району. / а.с. 4/ Як стверджено представником позивача в межах своєї основної діяльності Ковельська філія ВАТ «Волиньобленерго» постачає електричну енергію жителям м. Ковеля та Ковельського району, зокрема й у с. Облапи Ковельського району. Відповідачка по справі зареєстрована та фактично проживає у будинку [ADDRESS]. Судом встановлено факт поставки позивачем електричної енергії до будинку [ADDRESS]. Також судом встановлено, що особовий рахунок № 364375 був відкритий 12.06.2001 року на абонента [PERSON] та в подальшому перереєстрований на [PERSON], відповідачку по справі. Відповідно до п. 19. Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку, причому відповідно до п. 20 вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Судом встановлено, що за станом на 31.12.2006 року згідно наданого відповідачу підсумкового рахунку за електроенергію до сплати належала сума 3868,06 грн. Відповідач вказану суму сплатив, що вбачається із квитанції № 037400002 від 07.03.2007 року. Як стверджено представником позивача, перед встановленням відповідачу нового лічильника, що мало місце 27.03.2007 року, проведено перерахунок заборгованості за старим лічильником та дораховано до сплати 2 787,07 грн., при цьому представником позивача вказано, що дійсно вказана заборгованість виникла поза межами строків позовної давності. Представник відповідача клопоче про застосування позовної давності, покликаючись на ту обставину, що строк позовної давності по заборгованості, яка виникла із 12.06.2001 року, сплив. Судом також встановлено, що на підставі показників лічильника встановленого 27.03.2007 року, відповідно до діючих тарифів за станом на 31.01.2008 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 879 грн. 08 коп. Представник відповідача вказану суму заборгованості визнає та не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в частині позову, що стосується стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, а саме в розмірі 2 787,07 грн., - слід відмовити, у зв'язку зі спливом такого строку. Сума заборгованості за період з 27.03.2007 року по 31.01.2008 року обрахована відповідно до установлених тарифів на підставі показників лічильника та представником відповідача визнана, - що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи клопотання представника відповідача, з відповідача слід стягнути на користь позивача 51 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, - на користь держави.

Outcome: approved