Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

[PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. звернулись до суду з позовом до [PERSON]. про відшкодування завданої злочином матеріальної і моральної шкоди. Ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) "Онікс". В судовому засіданні позивачі позов підтримали і повідомили, що 10.10.2003 р. [PERSON]., керуючи автомобілем "ДЕУ-Нексія", [NUMBER], на 373 км а/ш Київ-Харків, порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на їх малолітнього сина і онука [PERSON]., внаслідок чого останній загинув. Відносно [PERSON]. була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України, яка постановою Чутівського районного суду від 01.02.2006 р. провадженням в суді була закрита зі звільненням відповідача від кримінальної відповідальності в зв'язку з амністією. Відповідач своїми діями, внаслідок яких загинув їхній син та онук, наніс їм матеріальну та моральну шкоди, а тому просили стягнути з [PERSON].: [PERSON]. - 8 828 грн. 85 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а [PERSON]. і [PERSON]. по 100 000 грн. кожній в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Представник [PERSON]. - адвокат [PERSON]., в судовому засіданні позов підтримав повністю і просив його задовольнити. [PERSON]. в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Повідомив, що він хворіє, клопотання про перенесення справи не надходило. Представник ТОВ “Онікс” в судове засідання повторно не з'явився. Згідно повідомлення підприємства поштового зв'язку, за вказаною в судовій повістці адресою ТОВ “Онікс” відсутнє. Згідно повідомлення державного реєстратора 16.02.2005 р. припинена державна реєстрація ТОВ “Онікс” і правонаступники відсутні. Зі згоди позивачів та представника суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 10.10.2003 р. [PERSON]., який з 01.08.2003 р. працював водієм легкового автомобіля у ТОВ "Онікс", м. Комсомольськ Полтавської області, керуючи автомобілем "ДЕУ-Нексія", [NUMBER], який належав ТОВ "Онікс", повертаючись з відрядження з м. Харків до м. Комсомольськ Полтавської області, на 373 км а/ш Київ-Харків, порушивши п.12.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON]., сина [PERSON]. і [PERSON]., та онука [PERSON]., який перебігав проїзну частину дороги, внаслідок чого [PERSON]., згідно висновку судово-медичної експертизи № 1148-а від 04.12.2003 р., були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть. Кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON]. у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, постановою Чутівського районного суду від 01.02.2006 р. була провадженням в суді закрита зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності в зв'язку із застосуванням до нього амністії. Дана постанова суду оскаржена не була і вступила в законну силу 17.02.2006 р. Встановлено, що автомобіль "ДЕУ-Нексія", [NUMBER], на час ДТП належав ТОВ "Онікс", про що свідчать свідоцтво про реєстрацію ТЗ, подорожній лист службового легкового автомобіля серії 07-ААБ № 0812202 на 01-20.10.2003 р. Про перебування [PERSON]. на час ДТП 10.10.2003 р. в трудових відносинах із ТОВ "Онікс" свідчить довідка ТОВ "Онікс" від 20.10.2003 р., подорожній лист службового легкового автомобіля серії 07-ААБ № 0812202 на 01-20.10.2003 р., характеристика на [PERSON]., видана ліквідатором ТОВ "Онікс". Таким чином, [PERSON]. під час ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ "Онікс", яке є власником автомобіля "ДЕУ-Нексія", [NUMBER], і ця пригода сталась під час виконання ним трудових обов'язків. Суд вважає, що саме [PERSON]. винен в ДТП, яка сталася 10.10.2003 р., внаслідок якої загинув [PERSON]., оскільки по даному факту була порушена кримінальна справа, проводилось досудове слідство і справа відносно нього була закрита в зв'язку з амністією, і в матеріалах справи відсутні докази того, що шкода заподіяна не з вини [PERSON]., та що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу [PERSON]. Ч. 1 та 2 ст. 440 ЦК УРСР в редакції 1963 р. (надалі - 1963 р.) вказують, що шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союза РСР; той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Відповідно до ст. 440-1 ЦК УРСР (1963 р.) моральна (немайнова шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно ст. 450 ЦК УРСР (1963 р.) організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобілем "ДЕУ-Нексія", [NUMBER], було ТОВ „Онікс”. 16.02.2005 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за судовим рішенням щодо визнання ТОВ "Онікс" банкрутом, відповідно до рішення Господарського суду Полтавської області від 28.09.2004 р. Відповідно до ст. 205 ч. 1 п. 7 ЦПК України суд закриває провадження у справі якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі. Враховуючи, що на час розгляду справи ТОВ "Онікс" ліквідовано і правонаступники відсутні, суд вважає необхідним закрити провадження по справі в частині відшкодування [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. завданої злочином матеріальної і моральної шкоди ТОВ "Онікс". Ч. 1 ст. 452 ЦК УРСР (1963 р.) вказує, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. П. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 р. (з наступними змінами) наголошує, що оскільки на підставі ст. 452 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд, аналізуючи наведене, дійшов до висновку, що саме [PERSON]. є тією особою, яка повинна відшкодувати заподіяну шкоду позивачам, т.я. саме він винен в ДТП, яка сталася 10.10.2003 р., внаслідок якої загинув [PERSON].; межі відповідальності [PERSON]. та володільца власника джерела підвищеної небезпеки - ТОВ “Онікс”, яке на даний час ліквідовано, однакові; володілец джерела підвищеної небезпеки - ТОВ “Онікс”, у разі пред'явлення позову позивачами до нього, мало б право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON].; саме до [PERSON]., як до безпосередньо винної особи, позивачі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, пред'явили вимоги про відшкодування шкоди. Суд вважає, що позовна вимога [PERSON]. про відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON]. підлягає частковому задоволенню на суму 7 633 грн. 50 коп., т.я. саме на цю суму він надав докази у підтвердження понесених ним витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника своєму синові [PERSON]. Одночасно суд відмовляє [PERSON]. в задоволенні його позовних вимог в частині стягнення понесених витрат на бензин в сумі 195 грн. 35 коп., т.я. він не надав суду доказів того, куди він їздив, з якою метою, на якому автомобілі, на які відстані, та яка вартість 1 км пробігу автомобіля. Суд встановив, що винними діями [PERSON] [PERSON]. та [PERSON]., які є потерпілими, завдана моральна шкода, але її розмір, враховуючи надані суду обґрунтування характеру, обсягу та тривалості душевних страждань позивачів, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у їх житті, потрібно зменшити до 25 000 грн. кожному. З відповідача на користь [PERSON]. підлягають стягненню понесені ним витрати по наданню йому правової допомоги на загальну суму 1 300 грн. Суд вважає, що позовна вимога [PERSON]. про відшкодування завданої їй моральної шкоди задоволенню не підлягають, т.я. вона не є потерпілою особою. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 93 грн. 33 коп. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial