Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

В лютому 2008 року [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтовується тим, що 02.05.05 була прийнята на роботу у ВАТ «Полтавський алмазний завод» в цех №7 кладовщиком. За час роботи на підприємстві дисциплінарних стягнень не мала. 29.10.07 її письмово попередили про наступне звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників, а наказом №480 від 28.12.07 звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з тих підстав, що відповідачем грубо порушені вимоги ст. 42 КЗпП України, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітній син 1998 р.н. і в її сім'ї немає інших працівників із самостійним заробітком. Просила поновити її на роботі кладовщиком на ВАТ «Елемент Шість» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.07 і до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, повністю підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи позов не визнала повністю, пояснивши, що рішення про скорочення позивача проведено з дотриманням вимог закону; із трьох працівників [PERSON]мала найнижчу продуктивність праці, також інші дві мали право на залишенні на роботі на підставі декількох пунктів статті 42 КЗпП України. Крім того, позивач мала дисциплінарне стягнення, не є одинокою матір'ю і перебуває у зареєстрованому шлюбі, тобто інші члени її сімї мають самостійний заробіток. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що [PERSON].05.05 була прийнята на роботу у ВАТ «Полтавський алмазний завод» в цех №7 кладовщиком(а.с.3). На підставі наказу №316 від 25.10.07 [PERSON].10.07 попереджена про наступне звільнення; від запропонованих вакантних посад відмовилася(а.с. 20). На засіданні профкому від 21.12.07 надана згода на звільнення працівника(а.с.24). Згідно списку станом на 15.10.07 та 28.12.07 вакантними були 3 посади, які пропонувались позивачу та від яких вона відмовилась(а.с. 57). Наказом №480 від 28.12.07 [PERSON]звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України(а.с. 46). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно зі статтею 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці; при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу,- протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення про звільнення перевагу в залишенні на роботу обґрунтовано надано працівникам, які мають більш високу продуктивність праці, а також мають пільги з декількох підстав, перелічених в частині 2 статті 42 КЗпП України. Таким чином, порушень чинного законодавства при звільненні [PERSON]судом не встановлено. За таких обставин підстав для її поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed