Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним вище позовом, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на майно, яке належало його батьку [PERSON], померлого [INFO], а саме на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами розташований [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,0598 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті залишилося вищевказане спадкове майно. Власником вищевказаного нерухомого майна є його батько [PERSON], який своєчасно за час свого життя не оформив і не зареєстрував у БТІ правовстановлюючи документи на нерухоме майно. Він фактично прийняв спадкове нерухоме майно, але зареєструвати його на своє ім'я не має можливості, тому що воно відповідним чином не оформлено і не зареєстровано у БТІ м.Донецька. Тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовну заяву визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюються судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичною особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0285 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН № 000587. На підставі договору дарування від 17.02.2006 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0283 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану [ADDRESS]а. Також встановлено, що [PERSON] мешкав у 1/2 частині жилого будинку з господарськими спорудами розташований [ADDRESS]. Друга 1/2 частина вказаного житлового будинку належить також [PERSON] на підставі договору дарування від 17.02.2006 року. Відповідно до рішення Ясинуватської міської ради від 28.02.2006 року об'єднані земельна ділянка площею 0,0285га по вул.Комунальній, 90 належна [PERSON] по державному акту № 587 від 10.10.1994 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради №39 від 19.01.1994 року та земельна ділянка площею 0,0283га [ADDRESS] належна [PERSON] на підставі договору дарування від 17.02.2006 року; видано [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0598 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Матеріалами справи встановлено, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON], який подав у встановлений строк заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ст.1225 ч.ч.1,2 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 331, 1216, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст.130, 174, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved