Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 125477,34 грн., з яких 119576,60 сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та 5900,74 грн. три проценти річних від простроченої суми. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.07.2005 року відповідач, отримав від ТОВ “Транспортна компанія “Дортранс” асфальтобетон на суму 92875,00 грн. В підтвердження факту отримання асфальтобетону відповідачем була власноручно написана розписка, згідно якої останній зобов`язувався сплатити вартість бетону в сумі 92875,00 грн. протягом трьох тижнів з дня написання розписки, проте до цього часу відповідачем взяті на себе грошові зобов`язання не виконано, а тому, на думку позивача, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, що передбачено чинним законодавством України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2005 року відповідач, отримав від ТОВ “Транспортна компанія “Дортранс” асфальтобетон на суму 92875,00 грн., про що свідчить власноруч написана відповідачем розписка, згідно якої останній зобов`язувався сплатити вартість бетону в сумі 92875,00 грн. протягом трьох тижнів з дня написання розписки. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів. Насамперед, слід зазначити, що фактично між позивачем та відповідачем було укладено договір-купівлі продажу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач одержав від позивача товар і взяв на себе зобов`язання сплатити його вартість. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України імперативно встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Частини 1 та 2 статті 207 ЦК України визначають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах і підписаний його стороною (сторонами). Разом з цим, необхідно зазначити, що у відповідності до ст. ст. 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Більш того, ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За таких підстав, коли встановлено, що відповідач не виконав, а від так і прострочив виконання перед позивачем грошового зобов'язання, при цьому, закон не звільняє його від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, і, більш того, встановлює обов'язок останнього сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Отже, з наданих позивачем та перевірених судом розрахунків, вбачається, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 125477,34 грн., з яких 119576,60 сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та 5900,74 грн. три проценти річних від простроченої суми. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд повністю задовольняє позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1254,77 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 30,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1284,77 грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved