Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON]. подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить провести поділ спільно нажитого ним та відповідачкою майна, а саме зобов'язати [PERSON]. сплатити на користь позивача грошову компенсацію: 32 гривні 50 копійок за одіяло, 17 гривень 50 копійок за підодіяльник, 17 гривень 50 копійок за покривало, 50 гривень за магнітофон китайського виробництва моделі „МК 3022”, банки - 63 гривні 50 копійок, а всього на загальну суму 180 гривень 70 копійок. Витребувати з чужого незаконного володіння у відповідачки речі індивідуального користування, а саме костюм спортивний на суму 75 гривень, куртку вартістю 55 гривень та мобільний телефон вартістю 245 гривень, а всього на суму 375 гривень. В судовому засіданні відповідачка [PERSON]. позов не визнала та пояснила, що протягом тривалого часу працювала у господарстві позивача, залишила у його господарстві також багато речей, а тому не згідна сплачувати йому половину вартості речей, які він зазначив у своїй позовній заяві, а також повертати речі. Крім того, телефон який просить повернути позивач вона купила за власні кошти. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що під час спільного проживання 24 червня 2007 року вони із відповідачкою придбали у приватного підприємця [PERSON]. одне одіяло за 65 гривень, один підодіяльник за 35 гривень, одне покривало за 35 гривень. 17 січня 2007 року вони спільно придбали магнітофон моделі „МК 3022” вартістю 100 гривень. 20 серпня 2007 року в м. Кам'янець - Подільський у магазині „Спорттовари” у приватного підприємця [PERSON] ними був придбаний для позивача спортивний костюм за 75 гривень та куртка за 55 гривень. спортивний костюм та куртку позивач вважає своєю індивідуальною власністю. Крім того, 25 серпня 2007 року у приватного підприємця [PERSON]. за спільні кошти вони купили банки різної ємності на загальну суму 126 гривень 50 копійок. В січні 2007 року сторонами був придбаний мобільний телефон марки „Siemens A70” за 245 гривень 60 копійок. Телефон був придбаний для позивача і він вважає його свою власністю. Всі вищевказані речі відповідачка забрала і пообіцяла повернути позивачу половину їх вартості, однак до сьогоднішнього дня не повернула. Судом досліджені наступні докази: копія накладної №44 від 20 серпня 2007 року виданої приватним підприємцем [PERSON]., копія накладної №10 від 25 серпня 2007 року виданої підприємцем [PERSON]., копія закупівельного акту №165 від 16 липня 2007 року виданої підприємцем [PERSON]., копія товарного чеку №117 від 17 січня 2007 року виданого приватним підприємцем [PERSON]., копія гарантійного талону телефону марки „Siemens A70”, копія товарного чеку на магнітофон марки „МК3022” від 17 січня 2007 року, копія товарного чеку на телефон марки „Siemens A70” виданого 14 січня 2007 року приватним підприємцем [PERSON]., копії рішень Кельменецького районного суду чернівецької області від 28 листопада 2007 року по справі №2-557/07, від 15 січня 2008 року по справі №2-9/08. Судом встановлено, що 01 лютого 2006 року позивач [PERSON]. та відповідачка [PERSON]. зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання 24 червня 2007 року сторони придбали у приватного підприємця [PERSON]. один комплект білизни за 65 гривень, один підодіяльник за 35 гривень, одне покривало за 35 гривень. 17 січня 2007 року вони спільно придбали магнітофон моделі „МК 3022” вартістю 100 гривень. 20 серпня 2007 року у приватного підприємця [PERSON]. сторонами був придбаний для позивача спортивний костюм за 75 гривень та куртка за 55 гривень. 25 серпня 2007 року у приватного підприємця [PERSON]. за спільні кошти вони купили банки різної ємності на суму 98 гривень 50 копійок та таз за 28 гривень. 14 січня 2007 року сторонами був придбаний мобільний телефон марки „Siemens A70” за 245 гривень 60 копійок. Вищевказані речі відповідачка забрала. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Суд вважає доведеним ці факти, оскільки вони стверджуються накладними, закупівельним актом та товарними чеками. Згідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Згідно до ст. 57 СК УКраїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON]. слід задовольнити частково. Зокрема з відповідачки [PERSON]. на його користь слід стягнути 17 гривень 50 копійок в рахунок поділу підодіяльника вартістю 35 гривень, 17 гривень 50 копійок в рахунок поділу покривала вартістю 35 гривень, 50 гривень в рахунок поділу магнітофона марки „МК 3022” вартістю 100 гривень, 49 гривень 25 копійок в рахунок поділу банок загальною вартістю 98 гривень 50 копійок. У відповідачки слід витребувати та передати позивачу спортивний костюм вартістю 75 гривень та куртку вартістю 55 гривень. Суд вважає, що у задоволенні позову в частині поділу одіяла слід відмовити, оскільки відповідач не представив суду доказів, які б стверджували, що таке майно було придбано сторонами. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що вартість банок спільно придбаних сторонами складає 98 гривень 50 копійок, а не 126 гривень 50 копійок. Зокрема у накладній №10 від 25 серпня 2007 року, копію якої представив суду позивач вартістю банок зазначена в сумі 98 гривень 50 копійок. Суд вважає, що у витребуванні у відповідачки мобільного телефону марки „Siemens A70” слід відмовити. Зокрема таку річ не можна вважати річчю індивідуального користування. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя” вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд не може витребувати спірний телефон у відповідачки та передати його позивачу, оскільки останній попередньо не вніс відповідну грошову суми на депозитний рахунок суду. Суд вважає, що з відповідачки [PERSON]. на користь позивача [PERSON]. слід стягнути з судові витрати, а саме 51 гривню в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 30 гривень в рахунок відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial