Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14 січня 2008 року звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 4,98 га належної відповідачу згідно державного акту серії ЯБ № 088464 розташованої на території земель Новотроїцької селищної ради Херсонської області , мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2007 року сторони домовилися про купівлю - продаж земельної ділянки площею 4,98 га вартістю 56639,85 гривень за обумовленою ціною 100 гривень. За договором купівлі - продажу виконані всі істотні умови: передані кошти в сумі 100 гривень, що підтверджується письмовою розпискою та передана земельна ділянка власнику, але відповідач не виконав одну умову та не посвідчив договір купівлі-продажу земельної ділянки в нотаріальному порядку і в даний час виїхав на постійне місце проживання до Росії. Він є громадянином Російської Федерації тобто іноземцем. Відповідач є її братом і успадкував земельну ділянку після смерті матері. Просила визнати договір купівлі - продажу дійсним та визнати право приватної власності на земельну ділянку площею 4,98 га за нею і переоформити державний акт. Позивачка у суді позов підтримала посилаючись на підстави викладені у заяві. Наполягає на визнанні договору купівлі - продажу земельної ділянки дійсним та визнанні права приватної власності на земельну ділянку за нею, оскільки відповідач є іноземцем і проживає в Росії. Відповідач направив до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність та підтвердив факт купівлі-продажу земельної ділянки за ціною 100 гривень. Не заперечує, щоб власником земельної ділянки стала позивачка. Суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вважає можливим слухати справу у його відсутність, оскільки це не суперечить закону. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання права власності на земельну ділянку належну відповідачеві, фізичній особі [PERSON], розташовану на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області внаслідок її продажу-купівлі. Дані відносини відносяться до цивільних, земельних правовідносин і регулюються нормами цивільного і земельного законодавства ст. 14 Конституції України; ст. 81 ч. 4, п. „е” ст. 140 ЗК України; ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року відповідно до яких право власності громадян на землю набувається виключно відповідно до закону та іноземний громадянин зобов'язаний відчужити земельну ділянку, яку він прийняв у спадщину протягом одного року з моменту прийняття земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,98 га що підтверджується письмовою розпискою відповідачки (а. с. 4) та факт ухилення відповідача, внаслідок того, що він є громадянином іноземної держави, від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу земельної ділянки, що підтверджується письмовими доказами по справі ( а. с. 4 -10). Відповідач порушив вимоги ст. 657 ЦК України і нотаріально не посвідчив договір купівлі-продажу земельної ділянки. За договором купівлі-продажу виконані всі істотні умови: відповідач отримав гроші за земельну ділянку в сумі 100 гривень і передав її у власність позивачці, яка сплатила обумовлену ціну земельної ділянки і прийняла його у власність. Отже відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, яка повністю виконала істотні умови договору. Таким чином відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 28.04.1978 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» є підстави для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,98 га., укладеного 01 листопада 2007 року між сторонами дійсним. Відповідно до ст. 328, 334 ЦК України, ст. 2, 12, 13 ЗУ «Про власність» право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку, дійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір купівлі - продажу земельної ділянки слід визнати дійсним, оскільки відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається виключно відповідно до закону. Оскільки відповідач є іноземним громадянином і отримав у спадщину земельну ділянку площею 4,98 га після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то відповідно до ч.4 ст.81 Земельного Кодексу України така земля протягом року підлягає відчуженню. У випадку не відчуження земельної ділянки іноземними особами право власності на дану земельну ділянку припиняється згідно до п. ”е” ст. 140 ЗК України. Право власності позивачки на куплену нею земельну ділянку, порушене відповідачем і підлягає відновленню шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на нерухоме майно, земельну ділянку відповідно до ст. 220 ч. 2, та ст. 392 ЦК України. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на земельну ділянку площею 4,98 га розміщеної на території Новотроїцької селищної ради вулиці Херсонської області за позивачкою. Позивачка просить суд, покласти судові витрати в розмірі 596 гривень на неї і не стягувати з відповідача відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України . На підставі зазначеного, ст. 14 Конституції України; ст. 81 ч. 4, п. „е” ст. 140 ЗК України; ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року і

Outcome: approved