Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію за шкідливі умови праці. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 12 лютого 2008 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення боргу по заробітній платі було закрите з підстав п. 2 ст. 205 ЦПК України. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 05 березня 2008 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення компенсації за шкідливі умови праці було закрите з підстав п. 3 ст. 205 ЦПК України. 05 березня 2008 року позивач надав суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10806 грн 51 коп. та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 530 грн. 06 коп. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що він до 17 травня 2006 року працював у Світловодській філії ТОВ «Пролог Лайт Імпекс». При звільненні йому не було виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Він неодноразово звертався з вимогами до керівництва підприємства щодо проведення з ним розрахунку, однак розрахунок був проведений лише 20 липня 2007 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що судовим наказом від 02 жовтня 2006 року , який набрав законної сили, на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі, при чому в суму заборгованості входить і компенсація за невикористану відпустку. Після видачі судового наказу відносини між позивачем та ТОВ “Пролог Лайт Імпекс” регулюються Законом України “Про виконавче провадження”. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі , суд прийшов до наступних висновків. З копії трудової книжки позивача вбачається, що він з 11 липня 2005 року по 17 травня 2006 року працював у Світловодській філії ТОВ «Пролог Лайт Імпекс» на посаді електрогазозварника, зайнятого на різанні та ручному зварюванні по 6 -му розряду. (а.с.4) При звільненні позивача з ним не було проведено розрахунок. При цьому за заявою Світловодського міжрайпрокурора, який діяв в інтересах [PERSON] 02 жовтня 2006 року суддею Світловодського міськрайонного суду було видано судовий наказ № 2-н-163/2006, яким з ТОВ “Пролог Лайт Імпекс” було стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі станом на 01 серпня 2006 року у сумі 1041 грн. 82 коп. (а.с.93) Як вбачається з розрахункового листа позивача (а.с. 43) , до стягнутої на його користь за судовим наказом суми включена і компенсація за невикористану відпустку, яка після передбачених чинним законодавством відрахувань складає 530 грн. 06 коп., а відтак повторно дана компенсація стягнута бути не може і в задоволені позовних вимог в цій частині належить відмовити. В судовому засіданні на підставі пояснень позивача встановлено, що у день звільнення , тобто 17 травня 2006 року позивач не працював. З положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України вбачається, що якщо працівник в день звільнення не працював, то всі суми , належні працівникові при звільненні, мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред”явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Доводи позивача про те, що безпосередньо після звільнення він неодноразово усно звертався за розрахунком, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. При цьому з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався з письмовою вимогою про розрахунок до керівництва ТОВ “Пролог Лайт Імпекс” 07 грудня 2006 року. (а.с. 5) Разом з тим, на той час уже був виданий та набрав законної сили судовий наказ від 02 жовтня 2006 року про стягнення на користь позивача заборгованості, а відтак відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України в даному випадку застосовуватись не може, оскільки позивач мав право пред”явити даний судовий наказ до виконання, чого він не зробив із залежних від нього причин ( як пояснив у судовому засіданні позивач, він не знав адреси ВДВС). З відомості видачі зарплати (а.с. ) вбачається, що розрахунок з позивачем був проведений 20 липня 2007 року. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають . Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved