Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач Лубенський міжрайонний прокурор, в інтересах держави в особі ВАТ “Державний ощадний банк України”, Лубенської філії ВАТ “Державний ощадний банк України” №146 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу і сплату пені за прострочення грошового зобов'язання за кредитним договором. Свій позов мотивував тим, що 22.08.2007 року між Лубенською філією ВАТ “Державний ощадний банк України “ №146 та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав Відповідачу споживчий кредит на придбання побутової техніки в сумі 5690 гривень строком на 24 місяці з погашенням не пізніше 22.08.2009 року за умови сплати процентів за користування кредитом в розмірі 24% річний, комісійних та інших платежів, визначених законом. Згідно умов вищевказаного договору, нараховані проценти повинні бути сплачені Відповідачем до 28 числа кожного місяця. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідачем передано в заставу банку телевізор “Самсунг”, вартістю 5690 гривень. По даному кредитному договору Відповідачем проплати не проводились, а тому на даний момент сума заборгованості за кредитним договором 6706 гривень 78 копійок, з яких: 5690 гривень залишок кредиту, 594 гривні 06 копійок - заборгованість по процентах, 422 гривні 18 копійок - пеня. Відповідачу неодноразово направлялись претензії з вимогою виконати зобов'язання щодо кредиту, на які ним відредаговано не було. Відповідно до п.п.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати від Відповідача дострокового повернення суми кредиту в цілому, спати процентів за його користування та інших платежів у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором або договором застави. До теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків за кредитним договором, і це є доказом істотного порушення умов договору і робить неможливим надалі продовжувати договірні стосунки, а тому цей договір необхідно розірвати. Позивач прохає суд винести рішення яким достроково розірвати кредитний договір №3181 від 22.08.2007 року, укладеного між банком та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6706 гривень 78 копійок, а також відшкодувати понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача в особі Чугай О.Ю. та представник Лубенської філії ВАТ “Державний ощадний банк України” №146 в особі Діжевського Володимира Григоровича позовні вимоги підтримали повністю, прохали суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений про розгляд справи належним чином, про що свідчать розписки в матеріалах справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. 18.04.2008 року головуючим ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, представника Лубенської філії ВАТ “Державний ощадний банк України” №146, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Судом встановлено, що 22.08.2007 року між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №3181 (а.с.4), за яким банк надав Відповідачу споживчий кредит в сумі 5690 гривень, згідно розпорядження по операційному відділу від 22.08.2007 року (а.с.13), що повністю підтверджує виконання умов кредитного договору позивачем. Відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний повернути гроші не пізніше 22.08.2009 року, здійснюючи погашення кредиту шляхом внесення готівки або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Банку. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, було укладено між Банком та Відповідачем договір застави на телевізор “Самсунг”, вартістю 5690 гривень, який залишається у володінні позичальника (а.с.6). По даному кредитному договору Відповідачем проплати взагалі не проводив, а тому на момент подачі позову сума заборгованості за кредитним договором №31816706 гривень 78 копійок, з яких: 5690 гривень залишок кредиту, 594 гривні 06 копійок - заборгованість по процентах, 422 гривні 18 копійок - пеня, що підтверджується довідкою Лубенської філії №146 (а.с.11). Зазначені кошти підлягають примусовому стягненню з Відповідача на користь Позивача. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідача претензії з вимогою сплати заборгованості по кредитному договору та попередження про можливі наслідки у випадку невиконання цих вимог (а.с.14, 19-21), на які ним відредаговано не було, оскільки проплати не проводились. Тому, суд вважає, що маються підстави для дострокового розірвання кредитного договору №3181 від 22.08.2007 року, оскільки однією із сторін укладеного договору, а саме відповідачем [PERSON] було істотно порушено умови договору, який протягом тривалого часу не сплачував заборгованість, ухиляючись від виконання своїх обов'язків. Позивач при подачі до суду матеріалів позовної заяви був звільнений від сплати судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи, при таких обставинах суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved