Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

У червні 2007 року ВАТ”Чернігівавтодеталь” та [PERSON]. звернулись в суд з позовом до [PERSON]. та просили виселити її з кімнати [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON]. отримала у власність, внаслідок укладання у липні 2006 року договору довічного утримання, будинок по [ADDRESS], де зареєструвалась і поселилась та добровільно знялась з реєстрації у гуртожитку, належному ВАТ”Чернігівавтодеталь”. Восени 2006 року позивачка знялась з реєстрації у належному їй будинку, самовільно вселилась у спірну кімнату, тому [PERSON]. позбавлений можливості цим житлом користуватись, чим порушуються його житлові права. Шлюб між подружжям [PERSON] розірваний у 2007 році. Позивачі вважають, що оскільки відповідачка добровільно виїхала із спірного жилого приміщення на інше постійне місце проживання, вона, відповідно до ст.107 ЖК України, втратила право на проживання у кімнаті гуртожитку, тому просили виселити її із зазначеної кімнати. У серпні 2007 року [PERSON]. звернулась із зустрічноим позовом до ВАТ”Чернігівавтодеталь” та до [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тим, що вона, відповідач та їх дитина з 1998 року проживали у гуртожитку ВАТ”Чернігівавтодеталь” по [ADDRESS], а з квітня 2001 року - у кімнаті № 932. Рішенням Чернігівського міськвиконкому № 313 від 29.12.2003 року зазначеному гуртожитку наданий статус житлового будинку. Позивачка стверджує, що з часу поселення у гуртожиток і дотепер вона та її син 1997 року народження, постійно проживають у спірній кімнаті, не змінювали місце проживання і ніколи не поселялись у будинок [ADDRESS]. Проживаючи у спірній кімнаті, вона оплачує житлово-комунальні послуги, за місцем проживання отримує поштову кореспонденцію. Її син, [PERSON], навчається у школі № 33, яка знаходиться поблизу їх місця проживання і у школі в особовій справі сина вказана адреса проживання - [ADDRESS] За місцем проживання вона та син перебувають на обліку і в лікувальних установах. [PERSON]. стверджує, що сімейні стосунки між нею та [PERSON]. припинені в серпні 2006 року, у 2007 році шлюб між ними розірваний. [PERSON]. 04.09.06. добровільно залишив спірне житло, забрав всі свої особисті речі, документи, частину спільного майна і поселився разом зі своїми батьками у квартирі [ADDRESS], частина якої йому належить йому на праві власності після приватизації. Оплату за спірне житло[PERSON]. з часу вибуття не здійснює. Жодних перешкод [PERSON]. в користуванні спірним житлом вона не створювала, бажала зберегти сім”ю та просила його повернутись. Проте [PERSON]. одружився з [PERSON]., створив нову сім”ю. Оскільки [PERSON]. без поважних причин залишив спірну кімнату, переселився на постійне проживання у [ADDRESS]. Тому просила суд визнати за нею та сином право користування спірним житлом [ADDRESS], а[PERSON]. на підставі ст.107 ЖК України визнати таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням з дня вибуття. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2007 року [PERSON]. та ВАТ „Чернігівавтодеталь”, а також [PERSON]. у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить рішення суду в частині відмови їй у позові скасувати та задовольнити її вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права. Апелянт стверджує, що суд необгрунтовано посилається на ст.72 ЖК України та безпідставно вважає позивачку такою, що не вправі ставити перед судом питання щодо визнання [PERSON]. втратившим право користування житлом. На думку апелянта, суд, не взявши до уваги наявні у справі докази, неправомірно не визнав за нею та сином право користування жилою площею у спірній кімнаті та не врахував, що зазначене жиле приміщення вони з сином ніколи не покидали. В запереченні на апеляційну скаргу [PERSON] просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без зміни. Посилається на те, що він ніколи не покидав спірне житло, а [PERSON]. має інше постійне місце проживання - у належній їй частині будинку по[ADDRESS]. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON]., [PERSON]. та їх неповнолітній син [PERSON], 1997 р.н., з 1998 року проживали у кімнаті № 930, а з квітня 2001 року - у кімнаті № 932 гуртожитку ВАТ”Чернігівавтодеталь” по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 29 грудня 2003 року № 313 зазначеному гуртожитку надано статус житлового будинку (а.с.24). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]. з сином не змінювали вищевказаного місця проживання і дотепер продовжують мешкати у спірній кімнаті [ADDRESS]. Зокрема, факт постійного проживання [PERSON]. та її сина у зазначеному помешканні безспірно підтверджується показами у суді першої інстанції свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., (а.с.93-96 протоколу судового засідання), квитанціями по оплаті за житлово-комунальні послуги, які здійснювала [PERSON]. і чого не заперечував у апеляційному суді і [PERSON]., (а.с.30-35, 37-42), довідкою ВАТ”Чернігівавтодеталь” від 12.02.07. (а.с.36), довідкою школи № 33 (а.с.43), медичними авбулаторними картками [PERSON]. та [PERSON] (а.с. 45,46), актами (а.с.51,52) та наявною у справі поштовою кореспонденцією, яку [PERSON]. отримувала за місцем знаходження спірного житла. Зазначені докази жодним чином не спростовані ВАТ”Чернігівавтодеталь” та [PERSON]. По справі встановлено, що [PERSON]., за умовами укладеного договору довічного утримання, отримала від [PERSON]. у власність 13/20 частин будинку по[ADDRESS]. [PERSON]. 21.07.2005 року, ще перебуваючи у шлюбі з [PERSON]., знялась з реєстрації у кімнаті [ADDRESS], 04.08.05. зареєструвалась у будинку [ADDRESS], а 25.10.06. знялась з реєстрації у цьому будинку і на даний час ніде не зареєстрована (а.с.25-28). Докази проживання [PERSON]. у зазначеному будинку у матеріалах справи відсутні. Зважаючи на сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до переконання, що [PERSON]. та її син не втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS], оскільки відсутність реєстрації сама по собі, зважаючи на обставини даної конкретної справи, не свідчить про зміну місця проживання [PERSON]., а отже не може бути підставою для відмови у визнанні права користування спірним житлом. Як встановлено судом, [PERSON]. з вересня 2006 року добровільно залишив спірне житлове приміщення та переселився на постійне місце проживання у трикімнатну квартиру [ADDRESS], створивши нову сім”ю та зареєструвавши шлюб з [PERSON]. Частина зазначеної квартири належить [PERSON]. на праві власності внаслідок приватизації. [PERSON]. не надав суду першої інстанції і не представив апеляційному суду, хоча у слуханні даної справи оголошувалась перерва, жодного доказу на спростування зазначених обставин. Апеляційний суд критично оцінює твердження [PERSON]. про те, що зі сторони [PERSON]. були створені йому перешкоди у користуванні спірним житлом, оскільки до правоохоронних органів чи до суду з метою усунення таких перешкод [PERSON]. не звертався і наявність таких перешкод ним суду не доведено. Факт непроживання [PERSON]. у спірному житловому приміщенні з вересня 2006 року підтверджується наявними у справі актами (а.с.51,52), показами свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. (а.с.93,94,96). Зазначені докази [PERSON] жодним чином не спростовані. Крім того, з пояснень в апеляційному суді [PERSON] вбачається, що житлово-комунальні послуги за спірне житло він не сплачує, оскільки там не проживає. Разом з тим, у матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать про те, що [PERSON]. постійно проживає саме по [ADDRESS]. Так, у позовній заяві до суду (а.с.5), у квитанції про сплату витрат на ІТЗ (а.с2), особистих заявах (а.с. 109, 110,111, 126), у запереченні на апеляційну скаргу [PERSON]. вказує адресу саме [ADDRESS] і за цією ж адресою отримує поштові повідомлення (а.с.10, 68). Разом з тим, [PERSON] суду не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що він не проживає у квартирі [ADDRESS], і його твердження про те, що ця квартира не є його постійним місцем проживання, а проживає він начебто за іншими адресами - є голослівними і бездоказовими. Проте, вищевикладені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до невірного визначення існуючих між сторонами правовідносин, їм дана неправильна юридична оцінка та неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення. ВАТ”Чернігівавтодеталь” та [PERSON]. у задоволенні позову слід відмовити за відсутністю передбачених ст.107 ЖК України підстав, оскільки ними не доведено, що [PERSON]. зі спірної квартири виїхала на постійне місце проживання у будинок по [ADDRESS], а отже не доведено факту зміни [PERSON]. місця проживання. Позов [PERSON]. необхідно задовольнити, оскільки вона, знявшись з реєстрації у спірній квартирі, продовжувала постійно у ній проживати, а тому не втратила права користування цим житлом. Проте [PERSON]., будучи зареєстрованим у спірній квартирі, з вересня 2006 року припинив у ній проживати, та вибув на інше постійне місце проживання - у квартиру[ADDRESS], тому право користування спірним житлом ним втрачено.

Outcome: partial