Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що є співвласником квартири [ADDRESS], проте відповідачі, які також є співвласниками вказаного житла чинять їй перешкоди у користуванні ним, зокрема [PERSON] змінила замок на вхідних дверях, ключі не надає, до квартири на пускає, тому позивачка змушена з травня 2007 року проживати у знайомих та родичів. З цих підстав просить зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні спірним житлом, надати ключі від вхідних дверей квартири, а також визначити порядок користування спірним житлом, виділивши їй у користування кімнату площею 12 кв.м. , а решті членів сім*ї виділити три кімнати з балконом, при цьому коридор, кухню, ванну та туалет залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених підстав. Представник позивачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав за наведених підстав, зазначивши, що внаслідок неприязних відносин, які склалися між позивачкою та відповідачами після смерті [PERSON] у травні 2007 року, відповідачка змінила замок на вхідних дверях, ключі від замка позивачці не надають, тому виникла потреба визначити порядок користування спірним жилим приміщенням. З цих підстав, враховуючи вік позивачки, а також ту обставину, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] нарівні з його дітьми [PERSON], [PERSON] і фактично вступила в управління спадковим майном -1/5 частки квартири, що належача [PERSON] , оскільки на день смерті сина постійно проживала разом з ним, тому виділення їй у користування кімнати площею 12, 6 кв.м. із лоджією не порушуватиме прав інших членів сім*ї, оскільки у їх користуванні залишаться три кімнати із балконом. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що не чинить позивачці перешкоди у користуванні житлом, проте позивачка саме ніколи не проживала у спірній квартирі і не має наміру там проживати, проживає у свого співмешканця в смт. Козацьке Бериславського району, хоча й не заперечувала той факт, що справді після смерті [PERSON] у травні 2007 року змінила замки на вхідних дверях, а ключі від них позивачці не надала. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивачка не має права на виділення їй у користування кімнати площею 12, 6 кв.м. , оскільки у такому разі будуть порушені житлові права неповнолітнього [PERSON], та також решти членів сім*ї, зокрема відповідачки [PERSON], яка може одружитися і склад сім*ї збільшиться, крім того, зазначила, що спірна кімната обладнана лоджією і у випадку виділення цієї кімнати позивачці, решта членів сім*ї будуть позбавлені можливості користуватися лоджією. Представник органу опіки та піклування - служби у справах дітей - [PERSON]в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що у разі визначення порядку користування спірною квартирою на умовах, запропонованих позивачкою, житлові права неповнолітнього [PERSON] не порушуватимуться, оскільки у такому разі кожному співвласнику буде виділена у користування окрема кімната; крім того, зала шющею 16, 8 кв.м. обладнана балконом, яким будуть користуватися решта членів сім*ї. Також зазначила, що при визначенні порядку користування спірним житлом, слід також враховувати похилий вік позивачки, її стан здоров*я і виділити їй у користування кімнату згідно із позовними вимогами. Заслухавши позивачку, її представника - адвоката [PERSON], відповідачку [PERSON], представника відповідачки [PERSON] - [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачено, до співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 26.01.2006 року, спірна квартира [ADDRESS] належана [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Таким чином, їх частки в ній були рівними, тобто фактично кожному із співвласників належало по 1/5 частки спірної квартири. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується його свідоцтвом про смерть. До теперішнього часу право на спадщину не оформлено, тому частки співвласників на день розгляду справи не змінилися, хоча відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті сина за законом, а згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-й місячного строку на заявив про відмову від неї. Відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру, квартира складається з чотирьох ізольованих кімнат житловою площею 48, 6 кв.м. , зокрема: 1-а кімната 10, 8 кв.м. , 2-а кімната - 12, 6 кв.м. , 3-я кімната 16, 8 кв.м, 4-а кімната 8, 4 кв.м. з підсобними приміщеннями - кухнею, ванною, вбиральнею, коридором. Квартира також обладнана лоджією та балконом. Ізольовані приміщення, які можуть використовуватись як окремі квартири, не виділяються, оскільки спірне жиле приміщення знаходиться у багатоповерховому будинку, а тому у загальному користуванні залишаються не тільки вхід у квартиру, але й всі підсобні приміщення. Кожному з співвласників на 1/5 частки належить жилої площі 48, 6 : 5= 9, 72 кв.м. жилої площі. 1/5 частка квартири, що належала [PERSON] залишилася не розподіленою, тому фактично у користуванні кожного із співвласника до оформлення спадщини в установленому законом порядку на час розгляду справи в суді є 12, 5 кв.м. жилої площі спірної квартири і на кожного співвласника припадає у користування одна жила кімната. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] внаслідок неприязних стосунків, що склалися між [PERSON] та [PERSON], остання змінила замки на вхідних дверях спірної квартири, до помешкання позивачку не впускає, чим чинить їй перешкоди у здійсненні права власності на належну їй частку житла. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , які показали, що дійсно з травня 2007 року [PERSON]не проживає у спірному житловому приміщенні, оскільки невістка чинить їй в цьому перешкоди, зокрема замінила замки, не впускає до квартири, уникає спілкування, хоча до того часу постійно проживала у спірному житловому приміщенні. Вказані факти також підтверджуються висновком дільничного інспектора Новокаховського MB УМВС від 06.12.2007 року, з якого вбачається, що дійсно у листопаді 2007 року [PERSON]зверталася до правоохоронних органів із заявою про вжиття заходів щодо [PERSON], яка не дозволяє їй мешкати у квартирі [ADDRESS]. При цьому показання свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що ніколи не бачила [PERSON], хоча проживає по сусідству, а також пояснення відповідачки щодо наявності у позивачки іншого житла та небажання проживати у спірній квартирі суд сприймає критично, оскільки ці показання повністю спростовуються показаннями вищевказаних свідків, та матеріалами справи, а також показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні зазначила, що на замовлення [PERSON]робила ремонт у її кімнаті близько 3 років тому у спірній квартирі, декілька разів приходила до неї в гості і бачила, що [PERSON]дійсно проживала у спірній квартирі. Докази, подані відповідачкою [PERSON], зокрема довідки виконкому Закіутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області про тимчасове проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] без прописки періодично з 2000 по 2002 рік по 1-2 місяця суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні самою позивачкою не заперечувався той факт, що вона періодично їздила в гості до своєї рідної сестри на 1-2 місяця, яка проживає за вищевказаною адресою, проте постійно там ніколи не проживала. Довідку Казацького МККП суд також сприймає критично, оскільки викладені у ній відомості повністю спростовуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема поясненнями позивачки щодо її тимчасового проживання у [ADDRESS] лише з травня 2007 року, а також показаннями свідків. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню і визнає за необхідне зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити позивачці перешкоди у користування жилим приміщенням та надати їй ключі від вхідних дверей. Згідно з роз'ясненнями у п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з роз'ясненнями у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» із змінами, внесеними Постановами від 25.12.1992 року № 13 та від 25.05.1998 року № 15, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що визначити порядок користування спірним жилим приміщенням можливо без обмеження інтересів сторін, виділивши позивачці в спірній квартирі кімнату 12, 6 кв.м житлової площі, згідно із її позовними вимогами, оскільки у цьому випадку відступ від її частки в квартирі є незначним, а відповідачам - кімнати жилою площею 10, 8 кв.м, 16, 8 кв.м. , 8, 4 кв.м. , всі підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. Визначаючи у користуванні позивачці саме кімнату площею 12, 6 кв.м. з лоджією суд враховує її похилий вік та стан здоров*я, а також ту обставину, що решті співвласників виділені три жилі кімнати, одна з яких має вихід на балкон, тому їх права при визначенні саме такого порядку користування жилим приміщенням не порушуватимуться. З цих підстав, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 317, 319, 321, 328, 391, 368, 369, 1261, 1268 ЦК України, п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» із змінами, внесеними Постановами від 25.12.1992 року № 13 та від 25.05.1998 року № 15,

Outcome: approved