Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] В заяві вказувала, що даний будинок належав її мамі [PERSON], яка померла [INFO] року. Все належне майно мама заповіла їй 26 травня 2006 року. Вона звернувся в БТІ для реєстрації права власності, однак через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів у мами, БТІ їй відмовило у реєстрації права власності. Судом до участі у справі притягнуті треті особи [PERSON], [PERSON],[PERSON], оскільки з матеріалів спадкової справи, що надійшла від нотаріуса встановлено, що ними у встановлений законом шестимісячний строк подані заяви про прийняття спадкового майна після смерті матері [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до[PERSON]. про визнання права власності на обов"язкову частку у спадковому майні, та стягнення на кожного з[PERSON]. по 500 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка-відповідачка[PERSON]. свої позовні вимоги підтримала, позови [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнала, рахує їх безпідставними, оскільки вона доглядала матір до дня її смерті, проживала разом з нею, вони матір не провідували, не цікавились її здоров"ям. [PERSON], [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову [PERSON], свої позовні вимоги підтримали. Пояснили, що мама раніше складала заповіт відповідно до якого майно заповіла чотирьом дітям в рівних долях. Рахують, що новий заповіт мама склала на вимогу[PERSON]. Допитавши всіх осіб, що брали участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, суд рахує,що позов[PERSON]., позови [PERSON],[PERSON] підлягають до часткового задоволення. В задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, стягнення моральної шкоди відмовити. Як встановлено судом і відповідно до технічного паспорту будинок [ADDRESS] належав [PERSON]. Відповідно до заповіту від 26 травня 2006 року [PERSON] все своє майно заповіла[PERSON]. Спадкодавець померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть. За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON]., [PERSON], [PERSON],[PERSON] є рідні діти спадкодавця, в їх свідоцтвах про народження мати вказана " [PERSON]". З матеріалів спадкової справи, заведеної Березнівською державною нотаріальною конторою, видно, що всі спадкоємці першої черги виявили бажання прийняти спадщину, у встановлений законом шестимісячний строк звернулись з заявою про прийняття спадщини. Врахувавши вищенаведене, суд встановив, що на момент смерті[PERSON] було чотири спадкоємці за законом і у випадку спадкування за законом могло б належати їм по 1/4 частині спадкового майна. [PERSON] є спадкоємцем першої черги по заповіту.Заповіт не скасований, ніким не оспорюється. Згідно ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкова частка). [PERSON] народилась [INFO] року, на момент смерті [PERSON] їй виповнилось 58 років. [PERSON] є інвалід другої групи, відповідно до довідки МСЕК інвалідність встановлена у листопаді 2006 року строком на один рік. За таких обставин непрацездатні діти [PERSON], [PERSON] мають право на обов"язкову частку у спадщині, тобто по 1/8 частині. Врахувавши право [PERSON], [PERSON] на обов"язкову частку у спадковому майні, за[PERSON]. слід визнати право власності на &frac34; ( 6/8 ) частини житлового будинку [ADDRESS], що є об"єктом спадкування. [ADDRESS] на час смерті матері виповнилось 59 років, був працездатним, а тому права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] не має. В задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з[PERSON]. на користь [PERSON], [PERSON],[PERSON] моральної шкоди по 500 гривень на кожного, то вони задоволенню не підлягають. Ст..23 Цивільного кодексу України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачами, їх представником в судовому засіданні не наведено доказів про завдання їм такої шкоди з вини [PERSON]. Їх посилання на те, що моральна шкода завдана тим, що[PERSON] змусила їздити в судове засідання по справі, не може бути врахована, як немайнова шкода, оскільки за ст.79 ЦПК України витрати сторін, пов»язані з явкою до суду є судовими витратами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed