Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов»язання посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року він позичив [PERSON] 13500 грн.. Одержання вказаної суми підтверджується його розпискою. Відповідно договору позики відповідач зобов»язався повернути гроші в строк до тридцятого жовтня 2006 року. За несвоєчасне повернення боргу, відповідач повинен сплатити, згідно умов договору, 36 відсотків річних від простроченої суми. У зв»язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 13500 грн. та 6075 грн. відсотків річних, а всього 19575 грн.. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним, з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного чи іншого засобу зв»язку. Відповідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача гроші в сумі 13500 грн. Зазначену суму грошей у гривнях відповідач повинен був повернути позивачеві готівкою в строк до 30 жовтня 2006 року (а.с.4). Отримання зазначеної суми підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем в момент передачі йому суми грошей (а.с.3). Відповідно до п.8 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов»язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються поясненнями позивача та письмовими матеріалами справи. За період з 30 жовтня 2006 року по 14 лютого 2008 року, відповідач не повернув позивачеві 13500 грн. 00 коп., тому стягненню з відповідача підлягають 6075 грн. 00 коп. (13500 грн. х 36 % ) відсотків річних від простроченої суми. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача витрати, пов»язані зі сплатою ним при пред»явлені позову 195 грн. 75 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується квитанціями. На підставі викладеного та

Outcome: approved