Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, вказавши, що 27 листопада 2007 року вони домовилися з [PERSON]. про те, що він продасть належне йому майно - 9/100 частини комплексу виробничої бази, що складається з будівель, позначених на плані літерами : &frac12; частини складу Л, &frac12; частини складу М, що знаходяться в [ADDRESS] за 30 тис. грн. Факт укладення договору купівлі-продажу підтверджується письмовим договором від 27.11.2007 року, актом прийому - передачі майна від 27.11.2007 року, розпискою про отримання грошей. Вищевказані документи підтверджують, що ними виплачена договірна вартість відчужуваної відповідачем нерухомості. Коли вони звернулися до відповідача з вимогою про нотаріальне оформлення договору купівлі - продажу об'єктів нерухомості, останній відмовився. Вважають, що вищевказана бездіяльність відповідача є ухиленням останнього від нотаріального оформлення договору купівлі - продажу. Істотні умови щодо продажу вищевказаних об'єктів нерухомості ними узгоджені, про що свідчать перелічені документи. Просили суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 9/100 частини комплексу виробничої бази, що складається з будівель позначених на плані літерами : &frac12; частина складу Л, &frac12; частина складу М, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] від 27.11.2007 року, укладений між ними -[PERSON] та [PERSON]. Визнати за ними право власності на вказаний об'єкт. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснивши, що дійсно уклав з позивачами письмовий договір купівлі-продажу 9/100 частини виробничої бази, що належала йому на праві приватної власності, отримав гроші від позивачів, про що надав розписку, проте відмовився в нотаріальному порядку посвідчити договір купівлі-продажу в зв'язку з браком часу та відсутністю коштів. Сторони не заперечували проти винесення рішення в попередньому судовому засіданні в порядку ст. 130, 175 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. З договору купівлі - продажу від 31.10.2006 року вбачається, що [PERSON]. купив у [PERSON] 39/100 виробничої бази, розташованої за адресою :[ADDRESS], що складається, в тому числі з &frac12; складу -Л, &frac12; складу М. З договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року вбачається, що [PERSON]. продав, а [PERSON]., [PERSON]. купили 9/100 частини комплексу виробничої бази, що складається з будівель позначених на плані літерами : &frac12; частина сараю Л, &frac12; частина сараю М. за 30 тис. грн. Вказаний договір підписаний сторонами. Відповідно до акту прийому-передачі від 27.11.2007 року об'єкти нерухомості, вказані в договорі купівлі - продажу передані позивачам. [PERSON]. надав розписку позивачам про отримання від них грошей відповідно до договору купівлі - продажу від 27.11.2007 року. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи слідує, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - 9/100 частини виробничої бази, з вказаного договору, підписаного обома сторонами, слідує, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивачі повністю виконали умови договору, а відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, чого не заперечував його представник в судовому засіданні, тому у суду є підстави визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачами право власності на вказане майно, оскільки судом встановлено, що вказане право ніким не оспорюється, проте відсутні належні правовстановлюючі документи для розпорядження власністю. На підставі ст.220 ч.2, 392 ЦК України,

Outcome: approved