Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16 листопада 2007 року укладеного між ним та відповідачами, &frac12; частини будівлі ангару, яка знаходиться в[ADDRESS], та просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачами в період з 03.01.2006 року по 16.11.2007 року здійснено договір купівлі-продажу &frac12; частини будівлі ангару, який розташований в[ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно належало відповідачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 15 березня 2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новокиївської сільської ради від 12 березня за № 12. Факт здійснення цього правочину підтверджується розписками відповідачів, які складені в період з 03 січня 2006 року по 16 листопада 2007 року. Згідно розписок відповідачів кожний з них отримав гроші, а я &frac12; частину будівлі ангару. Позивачу було передано правовстановлюючі документи на будівлю ангару, технічну документацію та договір від 25.02.2002 року, укладений між відповідачами щодо реєстрації спільного використання належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна. При оформленні таким чином договору купівлі-продажу сторони допустилися помилки, оскільки не знали, що такий правочин вчиняється тільки в нотаріальному порядку. Відповідачі позов визнали. Представник відповідачів [PERSON]. пояснив, що дійсно відповідачі укладали з позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, однак нотаріально оформити даний договір вони не мають можливості в зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами в період з 03.01.2006 року по 16.11.2007 року здійснено договір купівлі-продажу &frac12; частини будівлі ангару. Зазначене нерухоме майно належало відповідачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 15 березня 2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новокиївської сільської ради від 12 березня за № 12. Факт здійснення цього правочину підтверджується розписками відповідачів. Згідно розписок відповідачів кожний з них отримав гроші, а позивач &frac12; частини будівлі ангару. При оформленні таким чином договору купівлі-продажу сторони допустилися помилки, оскільки не знали, що такий правочин вчиняється тільки в нотаріальному порядку. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved