Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

07 листопада 2007 року позивачі [PERSON] та [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], 1991 року народження, звернулись до суду з позовом до відповідача в особі Управління міського майна Маріупольської міської Ради про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що [INFO] помер [PERSON]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS], яка належить померлому та позивачам на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Маріупольським управлінням міськмайна. Спадкове майно було прийняте спадкоємцями та 09.09.2004 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину по закону по 1/8 частки зазначеної квартири. В даний час з метою оформлення договору довічного утримання, просять визначити ідеальні частки власників у зазначеному об'єкті нерухомості, по ј частки кожному з учасників права спільної сумісної власності. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача - Управління міського майна у судове засідання не з'явився, надавши заяву із проханням справу розглядати у його відсутність, в якій зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши думку позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 13121/п, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради від 21.05.1999 р.. Право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстровано Маріупольським БТІ від 01.07.1999 р. за реєстровим № 38637. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 01.12.2003 року, [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис за № 1673. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, кожному з учасників права спільної сумісної власності, а саме [PERSON] за життя, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по ј частки вищезазначеного об'єкту нерухомості. Судовим розглядом встановлено, що Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою від 09.09.2004 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO], на спадкове майно у рівних частках кожній, що складається з ј частини квартири [ADDRESS], реєстровий № 1-3935. Згідно витягу № 4764381, виданого Маріупольськім БТІ від 16.09.2004 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-3935 від 09.09.2004 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано по 1/8 частині квартири [ADDRESS], реєстраційний № 7251797, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. За таких обставин, враховуючи наявність бажання позивачів в даний час розпорядитись на свій розсуд своєю часткою майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, суд не вбачає перешкод правового характеру для відмови у задоволенні позовних вимог та визначення кожному з учасників права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ј частки квартири [ADDRESS], кожному, враховуючи, що ј частка, що за життя належала [PERSON], розподілена між спадкоємцями у встановленому законом порядку спадкування. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст., ст. 368, 370 ЦПК України,

Outcome: approved