Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

2 січня 2008 року [PERSON]., [PERSON] звернулися в суд з позовом до відділу культури та туризму Маневицької райдержадміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 210669 гривень 57 копійок, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 21 квітня 2007 року, приблизно о 16 год., на перехресті автодоріг Київ-Ковель та Старий Чорторийськ-Цміни, поблизу с. Старий Чорторийськ Маневицького району Волинської області, внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху при проїзді нерегульованих перехресть водій автобуса марки ГАЗ-53 „Кубань”, який належав відділу культури та туризму Маневицької райдержадміністрації, [PERSON]., рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу - автомобілю Ауді А6, реєстраційний номерний знак. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі в напрямку м. Ковель, скоїв ДТП, в результаті якої відбулось зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого виникла пожежа і в результаті цього загинула їх дочка [PERSON]. Вироком Маневицького районного суду від 2 жовтня 2007 року [PERSON]. було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та засуджено до 7 років позбавлення волі. Внаслідок смерті дочки їм, батькам, була завдана матеріальна та моральна шкода. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд стягнути з відповідача в їх користь матеріальну та моральну шкоду в наступних розмірах: на користь [PERSON] - 10669,57 гривень матеріальної шкоди, з яких 1152 гривень, витрачених на одяг дочки, 4517,57 гривень - на поминальні обіди, 5000 гривень на придбання пам'ятника та по 100 000 гривень моральної шкоди кожному. Позивачі [PERSON]., [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини засудженого [PERSON]., який керував автобусом, належним відповідачу, їм смертю дочки [PERSON], та з урахуванням витрат, пов'язаних з її похованням, була спричинена матеріальна і моральна шкода, яку оцінюють в тих розмірах, що вказані в позовній заяві. Не заперечують, щоб при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди були враховані 8000 гривень, які вони отримали від місцевої влади у зв'язку із смертю дочки. Враховуючи цю поправку, в решті частини позов просять задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Демчук В.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Погоджується, що внаслідок ДТП, яке призвело до смерті дочки позивачів, останнім було завдано моральних страждань, а також матеріальних збитків, пов'язаних з її похованням. Не заперечує проти стягнення матеріальної шкоди. Але при цьому просить врахувати і не стягувати з відділу культури і туризму понесених позивачами витрат на проведення поминальних обідів на дев'ятий і сороковий день, так як це не передбачено законодавством, а також не стягувати 5000 гривень на придбання пам'ятника, оскільки позивачі на даний час на його придбання ніяких коштів не затратили і його не придбали. Відносно моральної шкоди, то просить її з урахуванням того, що позивачам виплачено уже 8000 гривень, задоволити частково - по 5000 гривень кожному. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, як в частині відшкодування матеріальної, так і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 2 жовтня 2007 року встановлено, що ДТП, яка мала місце 21 квітня 2007 року, під час якої загинула [PERSON], сталася внаслідок винних дій [PERSON]., який керував автобусом, що на правовій основі належить відповідачу - відділу культури та туризму Маневицької райдержадміністрації Волинської області. Даний відділ, виходячи із наведеного, і повинен нести матеріальну та моральну відповідальність перед позивачами. В судовому засіданні поясненнями позивачів, дослідженими судом: накладною № 42 від 21 квітня 2007 року на придбання продуктів харчування на поминальний обід, накладною № 456 від 22 квітня 2007 року на придбання одягу для покійної [PERSON], підтверджено, що позивачі [PERSON]. і [PERSON] у зв'язку із смертю дочки понесли витрати на її поховання у розмірі (2617,82 гривень - вартість продуктів харчування + 1152 гривень - вартість одягу) 3769,82 гривні. Дана сума сторонами не оспорюється і підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], оскільки так вирішили самі позивачі. Відповідно вимог ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зовов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. В судовому засіданні поясненнями сторін доведено, що позивачі [PERSON]., [PERSON] на даний час надгробний пам'ятник ще не спорудили і його не придбали, ніяких коштів на його придбання не витратили, тобто не понесли ніяких матеріальних збитків. З цих підстав, із-зі відсутності заподіяної шкоди, позов в частині стягнення на користь позивачів 5000 гривень на придбання пам'ятника задоволений бути не може. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів понесені ними витрати на проведення поминальних обідів на дев'ятий та сороковий день, оскільки відшкодування таких витрат не передбачено чинним законодавством. Відшкодуванню підлягають згідно вимог цієї статті лише витрати, пов'язані з похованням, які позивачам цим рішенням відшкодовані. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, яка супроводжується ушкодженням здоров'я, смертю фізичної особи, тощо відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Суд вважає доведеним той факт, що в результаті вчиненої ДТП, внаслідок якої загинула [PERSON], позивачам було спричинено моральну шкоду. Моральна шкода для позивачів полягає в тому, що внаслідок смерті дочки вони перенесли тяжкий душевний біль, страждання, що відобразилось на їх фізичному здоров'ї, вони втратили нормальні життєві стосунки, спокій, через таке велике горе вони душевно не можуть спілкуватися з оточуючими їх людьми, перенесли і переносять великі душевні страждання, пов'язані з смертю дочки. Приймаючи все це до уваги, а також враховуючи, що моральну шкоду [PERSON]. і [PERSON]. було заподіяно з необережності, місцева влада у відшкодування моральних страждань посприяла [PERSON]. вчитися на державній формі навчання і в працевлаштуванні, суд в той же час вважає, що розмір моральної шкоди, який визначили позивачі, є завищеним, а тому він підлягає суттєвому зменшенню. З цих міркувань суд вважає, що на користь позивачів слід стягнути по 20000 гривень кожному у відшкодування моральної шкоди. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 1,50 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом та 8,50 гривень в доход держави судового збору.

Outcome: approved