Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем неповнолітніх дітей не мають; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її, відповідача інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, відповідач протягом тривалого часу не приділяє необхідної уваги сім'ї, постійно провокує сварки з нею, зловживає спиртними напоями, це призвело до того, що більш ніж три місяці вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати; 4) сплату державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу просить покласти на неї. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 17 серпня 1971 року у Будинку урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2477. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, відповідач протягом тривалого часу не приділяє необхідної уваги сім'ї, постійно провокує сварки з нею, зловживає спиртними напоями, це призвело до того, що більш ніж три місяці вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільно процесуального кодексу України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільно процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved