Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-11 00:00:00

До суду із названим позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Спадщину після смерті якого прийняла позивачка [PERSON] Як видно із будинкової книги, житловий будинок [ADDRESS] на 16.10.1990 року відносився до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членами позивачка [PERSON] та їх син [PERSON]. Інші діти з двору вибули, жодної участі у веденні господарства двору не брали, і протягом 16 років не звернулися за виділенням будь-якої частки з майна двору. Позивачка вважає, що на майно колгоспного двору та на спадщину після смерті [PERSON] набули права вона [PERSON] та її син [PERSON]. 23 липня 2002 року помер син позивачки [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його мати [PERSON], яка постійно проживала з ним до дня смерті. Інших спадкоємців першої черги не було. За таких обставин позивачка вважає, що за нею має бути визнане право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Вартість будинку відповідно до технічного паспорту становить 36282 гривні. Земельна ділянка біля будинку не приватизована. Позивачка просить визнати, за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS] вартістю 36282 гривні. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини на які посилається в позовній заяві. Представник Ставищенської селищної ради Салмін Б.Є. в судовому засіданні позов визнав, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, усну заяву про визнання вказаного позову представником Ставищенської селищної ради Салмін Б.Є. який діє відповідно до довіреності і має повноваження на вчинення такої дії та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] вартістю 36282 гривні. Оскільки відповідач Ставищенська селищна рада рада до пред'явлення позову про визнання права на власність на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved