Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ» про стягнення заробітної плати, а саме винагороди за підсумками роботи за 2006 рік та заробітної плати за роботу в нічний час за 2006 рік, та моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим , що що при звільнені її з роботи за власним бажанням відповідач порушив її права, не виплативши їй винагороду по підсумкам роботи за 2006 рік на яку, на її думку, вона мала право згідно колективного договору підприємства, та не сплативши в повному обсязі заробітну плату за роботу у нічний час. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди позивач стверджує, що відповідач невчасно розрахувався з нею під час звільнення, чим завдав моральних страждань, оскільки вона була змушена змінювати свої життєві плани. Крім того, позивач посилається на шкідливі умови праці в ТОВ «АТЕМ», що призвело до тривалих гінекологічних захворювань, що призвело до витрат власних коштів позивача на лікування. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги за вищевикладеними обставинами та збільшила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000, 00 гривень та матеріальну шкоду в сумі 4422, 70 грн. Відповідач позов не визнав, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.Оскільки на момент нарахування винагороди за підсумками роботи за 2006 рік , позивачка по справі звільнилася за власним бажанням і тому не мала законних підстав для нарахування винагороди , як це передбачено умовами Колективного договору Вислухавши пояснення сторін , дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. Позивач працювала в ТОВ «АТЕМ» з 29 травня 2003 року на посаді сортувальник сировини, фарфорових, фаянсових та керамічних виробів (згідно класифікатора професій ДК 003: 2005, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року за №375). 07 травня 2007 року Позивач звільнилася за власним бажанням (копії заяви, наказу про звільнення знаходяться у матеріалах справи). З матеріалів справи вбачається, що у 2006 році у Відповідача діяв колективний договір, що був схвалений зборами трудового колективу ТОВ «АТЕМ» і підписаний 24 березня 2003 року. Зазначений колдоговір не передбачав виплати адміністрацією ТОВ «АТЕМ» винагороди за підсумками роботи за рік. Питання виплати винагороди по загальним результатам за підсумками роботи за рік врегульовані у колективному договорі на 2007-2008 p.p. між працівниками та адміністрацією ТОВ «АТЕМ», що схвалений зборами трудового колективу і підписаний 12 лютого 2007 року (а.с. 56), із змінами і доповненнями від 10 травня 2007 року (а.с. 68) Згідно з колективним договором на 2007-2008 p.p. винагорода виплачується лише штатним працівникам Товариства, які пропрацювали у Товаристві повний календарний рік та продовжують працювати у Товаристві на момент виплати винагороди. Рішення про виплату винагороди було прийнято 10 травня 2007 року (копії протоколу засідання адміністрації та представників трудового колективу Товариства від 10.05.2007 року, наказу директора Товариства № 9-од від 10.05.2007 р. та списків працівників, які отримують винагороду, залучені до матеріалів справи (а.с. 72-82). Згідно з наказом № 9-од від 10.05.2007 р. винагорода виплачується працівникам, які на момент виплати є штатними працівниками господарського товариства.(а.с. 73) Списки працівників ТОВ «АТЕМ» на отримання винагороди були затверджені 14 травня 2007 року. Виплата винагороди була здійснена 15 травня 2007 року, що підтверджується довідкою бухгалтерії ТОВ «АТЕМ» (а.с. 82) Оскільки колдоговір, який діяв у 2006 році, не передбачав виплати винагороди за підсумками року та не встановлював критеріїв такої виплати, суд доходить висновку, що адміністрація ТОВ «АТЕМ» мала право самостійно встановлювати порядок та вимоги до працівників, яким сплачується винагорода за підсумками року. Отже наказ № 9-од від 10.05.2007 р. не суперечить вимогам законодавства про оплату праці та колективному договору, що діє на підприємстві. Таким чином, на момент прийняття рішення про виплату винагороди, складання списків працівників та виплати винагороди позивач у штаті ТОВ «АТЕМ» не перебувала, а отже адміністрація товариства правомірно не виплатила позивачу винагороду по підсумкам роботи за 2006 рік. Посилання позивача на те, що [PERSON], яка працювалася в ТОВ «АТЕМ» на посаді глазурувальника виробів будівельної кераміки і звільнилася з ТОВ «АТЕМ» 15 травня 2007 року, одержала винагороду за підсумками роботи в 2007 році не береться судом до уваги, оскільки [PERSON]. звільнилася 15 травня і на момент винесення наказу про виплату винагороди та складання списків працівників ще не звільнилася і перебувала у штаті підприємства, а отже мала право на одержання вказаної грошової винагороди. Окрім того, з розрахункових листків по заробітній платі позивача, що надані до матеріалів справи відповідачем , вбачається, що позивач щомісяця отримувала преміальні за підсумками роботи в кожному поточному місяці відповідно до діючого на підприємстві колективного договору. За викладених обставин в частині стягнення з відповідача суми винагороди за підсумками роботи в 2006 році позовні вимоги задоволенню не підлягають. В заяві про збільшення позовних вимог позивач також стверджував, що відповідач не здійснив розрахунок з ним вчасно, а саме 7 травня 2007 року, тобто в день звільнення, чим порушив ст. ст. 116, 117 КЗпП. Оскільки кошти при звільненні позивач отримала в банківський установі 15.05.2007 p., позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату за 7 днів (з 08.05.. по 15.05.2007 р.) в сумі 861, 00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач перерахував грошові кошти на банківський рахунок Позивача 10 травня 2007 року, що підтверджується довідкою з банківської установи Відповідача від 14 січня 2008 року . Одночасно в матеріалах справи міститься наказ по ТОВ «АТЕМ» № 8-од від 24 квітня 2007 року «Про перенесення робочих днів» , згідно з яким для працівників, які працюють за 5-денним робочим тижнем, зокрема, для працівників бухгалтерії, 7 та 8 травня 2007 року на ТОВ «АТЕМ» були оголошені вихідними днями, а 9 травня є вихідним днем відповідно до ст. 73 КЗпП. Отже бухгалтерія Відповідача перерахувала кошти Позивачу в перший свій робочий день після звільнення Позивача з підприємства. Отже вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 861, 00 грн задоволенню не підлягає. За викладених вище обставин не підлягає задоволенню також вимога позивача про стягнення з відповідача моральної школи в сумі 3000, 00 грн внаслідок завдання моральної шкоди, спричиненою несвоєчасністю розрахунків підчас звільнення та через невиплату винагороди за підсумками роботи в 2006 році. При цьому суд також бере до уваги той факт, що позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довів, що вона розраховувала під час звільнення на одержання коштів винагороди за підсумками 2006 року, оскільки на момент подання заяви про звільнення та фактичне звільнення позивача з ТОВ «АТЕМ» наказу про виплату вказаної винагороди не існувало, оскільки останній був підписаний директором відповідача лише 10 травня 2007 року, а списки співробітників для виплати винагороди затверджені 14 травня 2007 року, що підтверджується відповідними доказами. Позивач також просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді недорахованих виплат за роботу у нічний час за 2004-2007 роки в сумі, в т.ч. 806, 85 грн за 2004 рік, 806, 85 грн за 2005 рік, 1850, 00 грн за 2006 рік та 524, 00 грн за січень-травень 2007 року - всього 3490, 70 грн. При цьому вважає., що за кожну нічну зміну їй недоплачували по 72, 00 грн. Позивач працювала в ТОВ «АТЕМ» на посаді сортувальник сировини, фарфорових, фаянсових та керамічних виробів. З 03 травня 2006 року, згідно штатного розкладу, затвердженого наказом №121-к від 03.05.2006 року (копія залучена до матеріалів справи) посадовий оклад сортувальника сировини, фарфорових, фаянсових та керамічних виробів складає 1100, 00 грн. За весь цей період, до дня звільнення, а саме 7 травня 2007 року, позивач отримувала заробітну плату значно більшу за її посадовий оклад, оскільки розрахунок щомісячної заробітної плати позивача складався з посадового окладу та додаткових виплат, зокрема, за роботу у нічний час, що підтверджується копіями відповідних розрахункових листів по виплаті заробітної плати. Розмір зазначених виплат Позивач не заперечувала. Ствердження позивача, що за кожну нічну зміну їх недоплачували по 72, 00 грн не в супереч вимогам ст. .60 ГПК не підтверджено жодними доказами. За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у вигляді недорахованих виплат за роботу у нічний час в сумі 3490, 70 грн. задоволенню не підлягають. Позивач також стверджує, що в наслідок шкідливих умов праці вона має тривалі гінекологічні захворювання, в наслідок чого була змушена тратити власні кошти на лікування, вважає що цим їй відповідачем завдано моральну шкоду, яку позивач виходячи з власних переконань оцінює в 2000, 00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, стверджує, що під час роботи її ноги постійно перебували у воді, а умови роботи пов'язані з вдиханням керамічного пилу. Відповідачем до матеріалів справи надані протоколи №75/24.03.04 р. про проведення досліджень повітря робочої зони робочого місця сортувальника та №75/22.03.04 р., про проведення досліджень метеорологічних факторів робочого місця сортувальника, які були проведені Інститутом медицини праці Академії медичних наук України при проведенні атестації робочих місць у цеху керамічних виробів. Зазначеними протоколами умови праці сортувальника на ТОВ «АТЕМ» відповідно до «Гігієнічної класифікації праці» віднесені до допустимих, в повітрі робочої зони сортувальника концентрація пилу складає: 2, 1 мг/м. куб., що згідно з ГОСТ 12.1.005-88 не перевищує ГДК, також на робочому місці сортувальника згідно з ДСН 3.3.6.042-99 «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень» мікрокліматичні параметри відповідають гігієнічним вимогам. Відповідачем також надані протоколи №77/1.04.04 р. та №77/1.04.04 р. проведення досліджень на робочому місці глазурувальника, якими умови праці глазурувальника віднесені до допустимих, концентрація пилу не перевищує гранично допустимих концентрацій та санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень відповідають гігієнічним нормам. Враховуючи вказані протоколи атестації робочих місць та відсутність доказів зв'язку між хворобою позивача та умовами праці в керамічному цеху, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 2000, 00 грн. Оцінивши докази при всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed