overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, посилаючись на те, що 17.01.2005 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання позики, згідно умов якого він надав відповідачу позику в сумі 71 500 грн, про що відповідач написав розписку і зобов,язався повернути борг до 17.04.2005 року, але до цього часу не повернув, в зв,язку з чим він звернувся до суду з даним позовом,оскільки відповідач добровільно борг не сплачує . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору в сумі 715 грн та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн . Відповідач в судове засідання не з,явився без поважних причин, про час і місце розгляду справи був завчасно належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Із копії розписки від 17.01.2005 року вбачається, що [PERSON], 03.08.1972 р.н. отримав позику від [PERSON] 71 500 грн ( 13000 доларів США ) строком на три Місяці . Є підпис боржника . Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов,язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного Законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв цільового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов,язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач і відповідач перебували в договірних відносинах між собою , позивачем умови договору виконані, відповідачу була передана грошова позика, про що свідчить написана ним власноручно розписка про отримання коштів,але відповідач умови договору не виконав, суму позики не повернув, тобто порушив зобов,язання за договором , а тому заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 526 ч.1,1046,1047,1049 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що життя з відповідачем не складається через зловживання відповідача спиртними напоями та постійні сварки, тому вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.06.1972 року в Шевченківському райбюро ЗАЦС Харківської області, актовий запис № 33. У судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач після наданого судом строку на примирення у судове засідання на 11.02.2008 року не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи розпискою, що міститься у справі, також відповідач не з'явився у судове засідання на 18.02.2008 року, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою у судовій повістці. Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований 17.06.1972 року в Шевченківському райбюро ЗАЦС Харківської області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільне життя сторін не склалося через зловживання відповідача спиртними напоями, сварки та зневагу з його боку. Як стверджує позивач, подальше спільне сімейне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити інтересам позивача, крім того, судом відповідно до ст. 111 СК України, надавався строк для примирення сторін і збереження шлюбу, однак ці заходи не дали позитивних результатів, тому суд відповідно до ст. 112 СК України позовні вимоги позивача задовольняє. Як вказує позивач, спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю сторін, не має. Судові витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно покласти на сторони в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.08.1990 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]народження. Спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини між подружжям не має. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між подружжям та несумісність характерів, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають протягом тринадцяти років, спільне господарство не ведуть. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав з тих самих підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки він носить формальний характер, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини. В порядку ст. 111 Сімейного кодексу України судом вжито всіх заходів щодо примирення подружжя, проте зазначені заходи позитивних результатів не дали. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на позивача. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП “Східний гірничо-збагачувальний комбінат” Інгульська шахта про відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням. Вказав, що працював на шахті “Інгульська” ДП “СГЗК” на посаді підземних роботах. Тяжкі і шкідливі умови праці на протязі тривалого часу призвели до того, що почав часто хворіти. Просить суд стягнути з відповідача 52 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку з встановленням згідно висновку МСЕК від 11.06.1998 року 60% втрати професійної працездатності та 3-ї групи інвалідності внаслідок професійного захворювання, яке виникло у зв'язку з дією шкідливих виробничих факторів у період перебування у трудових відносинах з відповідачем. У судовому засіданні позивач вимоги зменшив. Просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що позивач отримав право на відшкодування моральної шкоди у 1998 році. Таким чином він звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вперше з 01.07.1998 року позивачу було встановлено 60 % втрати професійної працездатності, про що свідчить витяг з акту огляду МСЕК від 11.06.1998 року. На момент виникнення у позивача права на відшкодування шкоди діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров”я, пов”язаним з виконанням ним трудових обов”язків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, у станови і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров”я, пов”язаним з виконанням ним трудових обов”язків” від 23.06.1993 року № 472. Відповідно до ст. 233 КЗпП Українипрацівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України визначено, що у разі пропуску з поважних причин строків встановлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Виходячи з того, що про порушення свого права позивач дізнався 11.06.1998 року, однак з даним позовом до суду звернувся лише 11.01.2005 року, тобто з пропуском строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд не вбачає підстав для поновлення строку позовної давності, враховуючи, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що причини пропуску даного строку є поважними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

25 січня 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” постачало електроенергію за місцем проживання відповідача: [ADDRESS]. При контрольному відвідуванні споживачів контролерами Павлоградського району електричних мереж було встановлено, що відповідач допустив самовільне підключення до електромереж і безоблікове споживання електроенергії. Про це був складений акт № 00077599 від 07 грудня 2006 року. Своїми діями відповідач спричинив позивачу збитки у сумі 1502,29 грн, нараховані на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п. 14, 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р № 1357, ст.ст.22, 526, 623 ЦК України. Актом № 00077599 від 07 грудня 2006 року (а.с.4) підтверджується, що за місцем проживання відповідача [ADDRESS] виявлено порушення п.48 Правил користування електроенергією для населення: самовільне підключення до електромереж та безобілкове користування електроенергією. Сума заподіяних збитків підтверджується розрахунком за актом. (а.с.5) Судові витрати у сумі 81 грн підтверджуються платіжними дорученнями про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1-2) і теж підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

25 січня 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” постачало електроенергію за місцем проживання відповідачів: [ADDRESS]. При контрольному відвідуванні споживачів контролерами Павлоградського району електричних мереж було встановлено, що відповідачі допустили самовільне підключення до електромереж і безоблікове споживання електроенергії. Про це був складений акт № 00109608 від 19 січня 2007 року. Своїми діями відповідач спричинив позивачу збитки у сумі 265,82 грн, нараховані на підставі Методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п. 14, 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р № 1357, ст.ст.22, 526, 623 ЦК України. Актом № 00109608 від 19 січня 2007 року (а.с.4) підтверджується, що за місцем проживання відповідачів [ADDRESS] виявлено порушення п.48 Правил користування електроенергією для населення: самовільне підключення до електромереж та безобілкове користування електроенергією. Сума заподіяних збитків підтверджується розрахунком за актом. (а.с.5) Судові витрати у сумі 81 грн підтверджуються платіжними дорученнями про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1-2) і теж підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

25 січня 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” постачало електроенергію за місцем проживання відповідача: [ADDRESS]. При контрольному відвідуванні споживачів контролерами Павлоградського району електричних мереж було встановлено, що відповідачі допустили безоблікове споживання електроенергії. Про це був складений акт № 00109833 від 14 березня 2007 року. Своїми діями відповідач спричинив позивачу збитки у сумі 3420,33 грн, нараховані на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON]., вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п. 14, 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р № 1357, ст.ст.22, 526, 623 ЦК України. Актом № 00109833 від 14 березня 2007 року (а.с.4) підтверджується, що за місцем проживання відповідача [ADDRESS] виявлено порушення п.48 Правил користування електроенергією для населення: безобілкове користування електроенергією шляхом змонтування розетки прихованою електропроводкою. Сума заподіяних збитків підтверджується розрахунком за актом. (а.с.5) Судові витрати у сумі 81 грн підтверджуються платіжними дорученнями про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1-2) і теж підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

25 січня 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” постачало електроенергію за місцем проживання відповідача:[ADDRESS]. При контрольному відвідуванні споживачів контролерами Павлоградського району електричних мереж було встановлено, що відповідач допустив самовільне підключення до електромереж і безоблікове споживання електроенергії. Про це був складений акт № 00026576 від 19 січня 2007 року. Своїми діями відповідач спричинив позивачу збитки у сумі 977,52 грн, нараховані на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п. 14, 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р № 1357, ст.ст.22, 526, 623 ЦК України. Актом № 00026576 від 19 січня 2007 року (а.с.4) підтверджується, що за місцем проживання відповідача[ADDRESS] виявлено порушення п.48 Правил користування електроенергією для населення: самовільне підключення до електромереж та безобілкове користування електроенергією. Сума заподіяних збитків підтверджується розрахунком за актом. (а.с.5) Судові витрати у сумі 81 грн підтверджуються платіжними дорученнями про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1-2) і теж підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON], [PERSON] про визнання часток співвласників в спільній сумісній власності - квартирі [ADDRESS] на дату приватизації вказаної квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.09.1995р. Бюро приватизації житла Акціонерне товариство «Стальметиз» ім. Ф.Е. Дзержинського було видане свідоцтво на житло згідно з яким, квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишився заповіт, згідно якого, майно що залишиться після смерті заповідає [PERSON],але нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з не визначенням в свідоцтві про право власності на квартиру, часток її співвласників на дату приватизації. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти розгляду справи у попередньому засіданні. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 25.09.1995р. Бюро приватизації житла Акціонерне товариство «Стальметиз» ім. Ф.Е. Дзержинського було видане свідоцтво на житло згідно з яким, квартира [ADDRESS] була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишився заповіт, згідно якого, майно що залишиться після смерті заповідає [PERSON], але нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з не визначенням в свідоцтві про право власності на квартиру, часток її співвласників на дату приватизації. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленість між ними. При цьому домовленість співвласників у відповідності з ч.3 ст. 370 та ч. 3 ст. 364 ЦК України має бути оформлена у вигляді договору про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, укладеному в письмовій формі, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 22 травня 2005 року в Майдан Чернелівецькій сільській раді Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис №01. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із тих підстав, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося. В сім'ї було відсутнім взаєморозуміння, виникали сварки. З лютого 2006 року вони з відповідачем спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин. Відповідач вибув на постійне місце проживання в с. Майдан Чернелівецький Деражнянського району Хмельницької області. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, визнаючи позов. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 25 жовтня 2007 року сторонам було надано строк для примирення на три місяці, однак, як вбачається з пояснень позивачки та зі змісту заяви відповідача, до примирення сторони не дійшли. Судом приймаються до уваги доводи позивачки щодо неможливості збереження сім'ї, оскільки такі доводи не заперечувалися відповідачем в судовому засіданні 25 жовтня 2007 року. Враховується і те, що сторони протягом тривалого часу спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між ними доцільно розірвати, з покладенням витрат по сплаті судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС на сторони порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареестрованому шлюбі з 11 липня 1995 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] [INFO] народження та [PERSON][INFO]народження. [PERSON]. просить шлюб розірвати посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем припинені через різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] факти викладені в позовній заяві визнав, вважає, що надалі спільне проживання з позивачкою є неможливим, на розлучення згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1995 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] [INFO] народження та [PERSON][INFO]народження. Подружні стосунки припинені з січня 2007 року, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають, позивачка має іншу сім'ю. Причиною розпаду сім ї стали сварки та непорозуміння , що виникали на грунті різних поглядів на подружнє життя та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.105,110,112 СК України відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, то суд приходить до висновку,що позов підлягае задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави державне мито в сумі 17 грн.

Outcome: approved