overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачі в березні 2008 року подали до суду позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON],[INFO]в розмірі ј частини всіх видів заробітку до закінчення нею навчання в учбовому закладі, тобто до 30 червня 2011 року, вказавши в заяві та судовому засіданні, що [PERSON]є студенткою 1 курсу денного відділення, факультет економіки і права, контрактна форма навчання, спеціальність «Управління персоналом та економіка праці» Харківського національного економічного університету. Кошти на утримання доньки, котра продовжу навчання, потрібні для сплати навчання по контракту, придбання одягу, продуктів харчування, поїздок, на придбання підручників та іншого, необхідного для учбового процесу, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька та матері. Позивачі просять суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: - судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що [PERSON]та [PERSON], зареєстрували шлюб 18 листопада 1989 року в відділі РАГС м. Краматорськ Донецької області, мають від шлюбу доньку [PERSON], [INFO], дитина проживає з матір'ю. - згідно копії договору №2007.05.109.0.777 від 01.08.2007 року Харківського національного економічного університету, та довідки №505/109 від 12.03.2008 року, [PERSON] навчається на 1 курсі, в групі №7 факультету економіки і права, денна форма навчання, спеціальність «Управління персоналом та економіка праці» Харківського національного економічного університету. Строк навчання в учбовому закладі до 30 червня 2011 року. - відповідно довідки, наданої Центром електрозв'язку №6 м. Ізюм, [PERSON] працює на посаді - електромеханік електрозв'язку, Харківської філії ВАТ «Укртелеком» Центр електрозв'язку №6 м. Ізюм. Ст. 199 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син які продовжують навчаться і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач в березні 2008 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на своє утримання, посилаючись в позовній заяві та судовому засіданні на те, що 27 вересня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Ізюмському РАЦС, про що було зроблено актовий запис № 312. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалась, подружжя мешкають разом, але подружніх стосунків не підтримують. Позивачка на теперішній час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а в добровільному порядку відповідач надавати матеріальну допомогу відмовляється і тому вона просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача кошти на своє утримання. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Суд заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: - [PERSON]та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]., який на даний час мешкає з позивачкою. - Згідно довідки ТОВ «Гарант», [PERSON]. на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 80, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про продовження строку для прийняття спадщини мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно померлої. Спадкоємцем на майно, згідно заповіту є заявник. Коли він звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини, йому було відмовлено в прийомі документів, так як до закінчення 6 місяців з дня смерті спадкодавця він не подав заяву про прийняття спадщини, пояснюючи, що пропустив цей строк із поважних причин, а саме: відсутністю коштів на оформлення спадщини та вважав що достатньо того, що в нього є заповіт, тому завчасно не звернувся до нотаріальної контори. Тому звертається до суду і прохає поновити строк для прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], померлої [INFO] та визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій проти заявленого позову не заперечує та просить справу розглянути у його відсутності . Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). З ксерокопії заповіту від 11 січня 2001 року вбачається, що [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.7). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8), вбачається, що [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку площею 4,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім.. Карла Маркса в с. Бишкінь Лебединського району (а.с.9) вбачається, що [PERSON] належить частка майна пайового фонду підприємства в розмірі 1734 грн. Із Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.12.2007 року за № 726 (а.с11) вбачається , що вартість земельної ділянки площею 4,62 га, що належить [PERSON] у 2007 році складає 36852 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, вважає, що позов витікає з цивільно - правових взаємовідносин, регулюється нормою ст. 1272 ЦК України, і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з з лютого 1963 року проживала з [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. [INFO] її чоловік [PERSON] передчасно помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Оскільки спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом у чоловіка немає, так як дітей у нього не було, його батьки померли, вона звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На підставі ст. 1264 ЦК України нотаріус прийняв у неї заяву на прийняття спадщини, оскільки вона може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців за законом і рекомендував звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю. Тому вона просить встановити факт проживання її [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю. В судовому засіданні заявниця підтримала свої доводи в повному обсязі. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву в якій просить заслухати справу у її відсутності, проти доводів заявниці не заперечує. Вислухавши заявницю, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення в силу ст. 234 ЦПК України, так як дана справа окремого провадження. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] передчасно помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). З яким заявниця проживала в фактичних шлюбних відносинах з лютого місяця 1963 року. Дітей у [PERSON] не було. Як вбачається з довідки виданої Лебединською міською радою (а.с.6), заявниця спільно проживала з [PERSON] в [ADDRESS] з 27.11.1980 року без реєстрації шлюбу до дня його смерті. Таким чином суд прийшов до висновку про те, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 1996 року в відділі РАЦС Лебединського міськвиконкому Сумської області зареєструвала шлюб з відповідачем . Від спільного життя мається син [PERSON], [INFO], який повністю знаходиться на його утриманні та вихованні, оскільки відповідач відмовляється надавати кошти на її утримання. Оскільки він є батьком дитини, вона вважає, що він зобов”язаний приймати участь в її вихованні та утриманні, тому і просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку на утримання дочки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій позов визнав та просить справу розглянути у його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182 та 192 Сімейного Кодексу України. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок укладення шлюбу (а. с.8), від якого народився син [PERSON], [INFO] (а. с. 7), який на даний час проживає з матір'ю, що стверджується довідкою (а. с. 5) і перебуває на її утриманні. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та, беручи до уваги вимоги ст. ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Суд вважає необхідним в силу ст. 191 СК України стягувати аліменти з 21 березня 2008 року, тобто від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито на користь держави та судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2000 року у Деражнянському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області актовий запис № 20. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO]. Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] і просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що з ініціативи відповідачки в сім”ї виникають сварки, скандали, що негативно впливає на виховання дітей. Вони з відповідачкою тривалий час спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим вважає неможливим збереження сім”ї. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду сторонам надавався строк для примирення на три місяці, однак до примирення вони не дійшли, що підтвердила і сама відповідачка по справі. Суд приймає до уваги доводи позивача, а також те, що вони з відповідачкою протягом тривалого часу спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин. Враховуючи наведене, суд вважає доцільним шлюб між сторонами розірвати, поклавши витрати за реєстрацію розірвання шлюбу на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач у березні 2008 року подав до суду позовну заяву про стягнення аліментів з[PERSON], на утримання дитини, і просить суд стягнути на його користь ј частину усіх видів заробітку щомісячно. Позивач в заяві і у судовому засіданні посилається, що на даний час сторони мешкають окремо, донька [PERSON]. мешкає з позивачем, відповідач, має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, але кошти на утримання дитини не платить. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив суд вимоги задовольнити, пояснивши, що дійсно він є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], має можливість платити кошти на утримання дитини. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що [PERSON]. та [PERSON]., перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають доньку [PERSON][INFO], дитина проживає з матір'ю. На даний час сторони мешкають окремо, відповідач кошти на утримання дитини не платить. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, як батько дитини, не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зазначивши, що протягом 1963-2004 р.р. на виділеній Писарівською сільською радою землі з метою поліпшення житлових та побутових умов він самовільно та без оформлення технічної документації [ADDRESS] побудував житловий будинок „А-1”, розміром 10.4х8.42 м.м., веранду „а”, розміром 2,50х6,90 м.м., ганок „а-1”, розміром 2,50х2,50 м.м., навіс „а-2”, розміром 2,50х3,50 м.м., крім того збудував господарські будівлі: літню кухню „Б”, розміром 4,65х5,25 м.м., веранду „б”, розміром 2,05х5,25 м.м., сарай „В”, розміром 4,65х9,80 м.м., сарай „Г”, розміром 2,80х4,0 м.м., сарай „Д”, розміром 1,50х2,50 м.м., льох „Е”, площею 13,8 кв.м.. льох „Ж”, площею 12,2 кв.м., гараж „З”, розміром 6,0х8,0 м.м., сарай „К”, розміром 5,0х7,85 м.м., літню баню „Л”, розміром 1,20х1,40 м.м., вбиральню „М”, розміром 1,30х1,40 кв.м., про що спеціалістами КП „Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району” 26.02.2008 року складено акт. Даними будівлями користується тривалий час, проживає в ньому. Від Писарівської сільської ради надійшла заява проте, що проти позовних вимог позивача сільська рада не заперечує, просить суд слухати справу за відсутності їх представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З довідки Писарівської сільської ради №964 від 01.11.2007 року видно, що житловий будинок, розташований [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.8). Рішенням Писарівської сільської ради від 20.05.2004 року № 5/5 „Про надання дозволу на будівництво житлового будинку” [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку [ADDRESS](а.с.7). Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб, а таких даних не встановлено. Відповідно до акту обстеження спеціалістів КП „Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району” від 26.02.2008 р. протягом 1963-2004 р.р. [PERSON] самовільно, без оформлення технічної документації виконав будівництво житлового будинку „А-1”, розміром 10.4х8.42 м.м., веранди „а”, розміром 2,50х6,90 м.м., ганку „а-1”, розміром 2,50х2,50 м.м., навісу „а-2”, розміром 2,50х3,50 м.м., крім того збудував господарські будівлі: літню кухню „Б”, розміром 4,65х5,25 м.м., веранду „б”, розміром 2,05х5,25 м.м., сарай „В”, розміром 4,65х9,80 м.м., сарай „Г”, розміром 2,80х4,0 м.м., сарай „Д”, розміром 1,50х2,50 м.м., льох „Е”, площею 13,8 кв.м.. льох „Ж”, площею 12,2 кв.м., гараж „З”, розміром 6,0х8,0 м.м., сарай „К”, розміром 5,0х7,85 м.м., літню баню „Л”, розміром 1,20х1,40 м.м., вбиральню „М”, розміром 1,30х1,40 кв.м. Будівництво вищевказаних об”єктів здійснено господарським способом, вони відповідають будівельно-технічним нормам і можуть бути узаконені (а.с.6). Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свою вимогу тим, що [INFO]року померла його мати - [PERSON], котрій належав житловий будинок, розташований по[ADDRESS]. Він є спадкоємцем за заповітом і пропустив строк для прийняття спадщини, тому нотаріус йому відмовив. Причина спливу строку є постійні від'їзди на роботу в інші міста України, тому вважає ії поважною. Просить надати додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач наполягав на позові. Представники відповідача і третьої особи - державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися. Направили заяву у якій не заперечують проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов, підлягаючи задоволенню за наступними підставами. Судом безперечно встановлено, що [INFO]року померла мати позивача - [PERSON], котрій належав житловий будинок, розташований по[ADDRESS]. Він є спадкоємцем за заповітом, зареєстрованого у реєстрі за № 57 від 31.05.2001 року у виконкомі Крайненської сільської ради (а.с. 5,6) У шестимісячний строк позивач не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, по причини постійних від'їздів на роботу в інші міста України, тому вважає причину спливу строку поважною. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не спростовуються відповідною стороною, яка розпоряджається своїми процесуальними правами відповідно до п.2 ст.11 ЦПК України. Тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини припускаються беззаперечно встановленими. Суд вважає, що позивач пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, до якої відносить постійні від'їзди позивача на роботу в інші міста України. У силу п.3 ст.1272 ЦК України по позові спадкоємця, що пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. А тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. і прохає розірвати між ними шлюб. Він вказує на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 03.08.19855 року у Кузьминогребельській сільській раді Христинівського району Черкаської області, актовий запис № 10. Від шлюбних відносин мається двоє повнолітніх синів. Позивач, посилаючись на те, що подальше спільне проживання неможливе, в сім»ї склалась психологічна несумісність, яка призводить до постійних сварок, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, поскільки сторони проживають окремо їх шлюб існує формально, подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач[PERSON] просить встановити факт родинних відносин між ним та його батьком[PERSON] , померлим [INFO], а також визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] в порядку спадщини за законом після смерті дядька [PERSON]. В мотивування позову посилається на те, що після дядька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку. Заповіту дядько не залишив. Спадкоємців за законом згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства не було і спадщина ніким не була прийнята. Позивач посилається на те, що відповідно нового ЦК України він є спадкоємцем майна померлого, оскільки відповідно до п.5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України ( в ред.2003 року) положення кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була ніким із спадкоємців прийнята до набрання чинності цим кодексом. Оскільки він є племінником спадкодавця, то має право успадкувати ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач посилається на те, що його батько, брат померлого [PERSON], [PERSON] помер. Крім нього спадкоємцем за законом є його брат[PERSON], котрий на спадщину не претендує. Позивач бажає оформити своє спадкове право, проте не може цього зробити, оскільки у померлого не було правовстановлюючих документів на будинок, а також перешкодою в оформленні спадкового права є те, що актовому записі про його народження ім.»я його батька записано «[PERSON]» замість «[PERSON]», тобто відсутній документ, який би підтверджував родинні стосунки із батьком та дядьком, а тому позивач бажає встановити факт родинних відносин. В судовому засіданні позивач підтримав позов, обґрунтував його вищенаведеним. Відповідач [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник територіальної громади в судове засіданні не з»явився, в заяві до суду просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що позивач[PERSON] є сином померлого [PERSON], та племінником [PERSON]. Судом встановлено, що померлому[PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS]. Правовстановлюючі документи за життя померлий не отримав. Позивач є спадкоємцем майна померлого по закону, оскільки відповідно до ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON], племінник померлого, на спадщину після смерті дядька не претендує. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки провів частково ремонт будинку, огорожі, обробляє присадибну ділянку, а тому за ним слід визнати право власності на спадкове майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON]., 27.02.2008 року звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла[INFO], відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 31.08.1996 року перебуває у колективній власності [ADDRESS]. Пропустила строк для прийняття спадщини, так як неправильно зрозуміла строк звернення до нотаріальної контори. Спадкоємцями за заповітом є позивачка, спадкоємців, які б мали обов”язкову частку при спадкуванні за заповітом немає. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що своєчасно не прийняла спадщину, так як неправильно зрозуміла строки звернення до нотаріальної контори. Представник відповідача територіальної громади с.Баламутівка Заставнівського району в судове засідання не з”явився, подав суду заяву в якій вказав, що позов визнає, та просить справу розглядати у його відсутності, що судом визнано за можливе. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]., є спадкоємцем за заповітом. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Строк пропущений спадкоємцем з поважної причини, а тому, на підставі наведеного та

Outcome: approved