Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Позивач в інтересах Державного підприємства „Свердловантрацит” звернувся до суду із дійсною позовною заявою, де в обґрунтовування своїх позовних вимог указує , що відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу 18 вересня 2007 року до ВП „Шахта „Центросоюз” за наказом № 389/к гірноробітником підземним. За його заявою він був направлений до Свердловського центру підготовки кадрів для навчання. З ним 08 вересня 2007 року був укладений договір № 80, відповідно до якого підприємство повинно було оплачувати вартість навчання, а відповідач зобов'язаний був сумлінно відвідувати заняття, після закінчення навчання протягом 3 років відпрацювати на підприємстві. У разі невиконання умов договору і звільнення по підставах, вказаних в п.3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України, а також у разі розірвання трудового договору за ініціативою працівника протягом трьох років після навчання в Свердловськом ЦПК, відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, сплаченого підприємством. Проте відповідач [PERSON] не виконав умов договору, 12 грудня 2007 року він був звільнений з підприємства за прогули за наказом № 714. Цим же наказом з відповідача [PERSON] вирішено стягнути вартість навчання у розмірі 1132 гривні 45 копійок, яка до теперішнього часу ним не відшкодована. У зв'язку з чим прокурор в інтересах ДП „Свердловантрацит” просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ДП „Свердловантрацит” матеріальний збиток у сумі 1132 грн. 45 коп., судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. 00 коп.. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, висловлені в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Додатково пояснивши, що 8 вересня 2007 року з відповідачем - [PERSON] був укладений договір № 80, відповідно до якого, підприємство повинно було оплачувати вартість навчання відповідача за професією гірноробітника підземного, а він був зобов'язаний сумлінно відвідувати заняття, після закінчення навчання протягом 3 років відпрацювати на підприємстві. Проте 12 грудня 2007 року він був звільнений з підприємства за прогули за наказом № 714. Цим же наказом з відповідача - [PERSON] вирішено стягнути вартість навчання у розмірі 1132 гривні 45 копійок, яка до теперішнього часу ним не відшкодована. Просить позов задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 1 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових зобов'язань. Судом встановлено, що 8 вересня 2007 року між ДП „Свердловантрацит” в особі директора ВП „Шахта „Центросоюз” та відповідачем [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого підприємство зобов'язалось направити та сплатити вартість навчання відповідача - [PERSON] у Свердловському центрі підготовки кадрів, а останній зобов'язався сумлінно відвідувати заняття та після закінчення навчання протягом трьох років відпрацювати на підприємстві. Крім того, відповідно до п. 3 зазначеного договору в разі звільнення „Працівника” на підставі п.3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України, а також у разі розірвання трудового договору в Свердловському ЦПК „Працівник” зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, сплаченого підприємством (а. с. 6). Згідно наказу № 714 від 12 грудня 2007 року відповідач [PERSON] був звільнений з ВП „Шахта „Центросоюз” ДП „Свердловантрацит” на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП (за прогули) за згодою профспілкового комітету, протокол № 32 від 12 грудня 2007 року (а. с. 8), чим порушив умови договору. Відповідно до довідки № 27 від 5 лютого 2008 року, виданої ВП „Шахта „Центросоюз” ДП „Свердловантрацит”, вартість сплаченого навчання підприємстом за відповідача - [PERSON] склала - 1132 грн. 45 коп. (а. с. 4). Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ДП „Свердловантрацит” матеріальний збиток у розмірі - 1132 грн. 45 коп., а також судовий збір на користь держави у сумі - 51 грн. 00 коп. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн. 00 коп.. На підставі ст.509, 526, 629 ЦК України, ст. 130 КЗпП України,

Outcome: approved