Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної друкарні про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи позов тим, що з 13 серпня 1979 року по 11 лютого 2008 року він працював в Н-сіверский районній друкарні друкарем. Наказом № 7 від 11 лютого 2008 року його було звільнено на підставі ст. 40 п.4 КЗпП України, з формулюванням причини «за ненадання причини відсутності на роботі 7 та 8 лютого 2008 року з 13 години 00 хв. по 17 годину 00 хв. Він звільнення з роботи вважає незаконним і тому звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов в повному обсязі і до викладеного в позовній заяві додав, що весь час друкарня працювала з 8 до 16 години, а не до 17 години. Дійсно 07.02.2008 року він після обіду прийшов на роботу в 15 годин 30 хвилин, він не був п»яний, бо в обід випив тільки 0,5 л. пива і спізнився бо себе погано почував, але в лікарню не звертався. Писати пояснення причин відсутності на роботі відмовився. 08.02.2008 року він прийшов на роботу о сьомій годині ранку, так-як необхідно було встигнути виготовити газету. З напарником вони виготовили газету і в обід він пішов до дому і більше на роботу в той день не прийшов бо погано себе почував, про це нікого не повідомляв і в лікарню не звертався. В той день 08.02.2008 року йому ніщо не заважало пообідати, а також його ніхто не заставляв приходити на роботу в сім годин ранку. 11.02.2008 року на загальних зборах трудового колективу він ніяких погроз в адресу директора, а також чогось подібного не висловлював. Письмового пояснення причин відсутності на роботі 08.02.2008 року не писав, так-як вважав, що немає потреби в цьому. Колективний договір він підписував і з ним ознайомлений. Після звільнення він нікуди на іншу роботу влаштуватись не намагався. Представник відповідача та третя особа Гуща В П. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі і пояснив суду, що в них на підприємстві встановлена 40 годинна робоча неділя, працють п»ять днів на тиждень з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, перерва на обід з 12 по 13 години і позивачу про це добре відомо. Ніхто не заставляв позивача приходити на роботу о сьомій годині ранку, він встиг би зробити і починаючи з 08 години ранку. Газета друкується протягом четверга - п»ятниці і часу достатньо, ніхто обідати також не забороняє. Ніхто не хотів звільняти позивача з роботи, але це вже була остання крапля. 07.02.2008 року в другій половині дня він хотів поговорити з позивачем відносно його поведінки, але останній був на підпитку і вдаривши кулаком по столу пішов з кабінету не бажаючи говорити. 08.02.2008 року в 09 годин ранку на позивача співробітниками міліції було складено протокол за його хуліганськи дії на роботі 07.02.2008 року. Цього ж дня всі були попереджені, що після обід будуть загальні збори, але позивач після обідньої перерви тобото після 13 години на роботі в той день не з»явився і причин неявки нікому не повідомив. 11.02.2008 року при всьому колективі він зажадав від позивача письмового пояснення, а також щоб сказав для чого він стукав по його столу кулаком. Писати пояснення позивач відмовився, а також сказав, що наступного разу треба бити не по столу, а по морді. Того ж дня позивача було звільнено з роботи за ст. 40 ч.4 КУпАП. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача - третьої особи, покази свідків та дослідивши зібрані по справі докази суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що він працює разом з позивачем. Робочий день у них починається з восьмої години ранку і до сімнадцятої години. Пообідати їм ніхто не забороняє. Позивач 07.02.2008 року з роботи пішов раніше. 08.02.2008 року вони з позивачем з семи годин ранку друкували газету і коли надрукували, він часу напевне не пам»ятає, позивач пішов і в той день більше на роботі не з»явився, де він був йому не відомо. 11.02.2008 року він був на загальних зборах трудового колективу. Позивач на зборах сказав, що був у лікарні і між ним та директором виникла словесна перепалка і після цього позивача було звільнено з роботи. Свої підписи по результатах зборів він ставив добровільно без всякого примусу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що 07.02.2008 року позивач прийшов на роботу після обідньої перерви з запізненням та був у п»яному виді і вона чула через стінку, що в кабінеті директора позивач розмовляє на повишених тонах. Тоді директор запросив весь колектив до кабінету і при всіх зажадав від позивача пояснень, але той нічого не став пояснювати, а вдарив кулаком по столу і пішов, а вони викликали з цього приводу міліцію. 08.02.2008 року директор зранку оголосив, що в 14 годин буде збір колективу. Того ж дня в 13 годин вона прийшла з обіду і спитала [PERSON] де [PERSON], на що той відповів, що він вже пішов. В 14 годин всі зібрались, позивач так і не з»явився. Він того дня не з»явився до кінця робочого дня. Робочий день у них на підприємстві з восьмої години ранку до сімнадцятої години і нормований для всіх працівників і для позивача в тому числі. 11.02.2008 року на загальних зборах колективу позивач відмовився писати пояснення причин відсутності 08.02.2008 року, а сказав, що наступного разу буде бити не по столу, а по морді. Після цього всі підтримали директора про звільнення позивача з роботи, про що був складений протокол де всі поставили свої підписи. Свій підпис в протоколі вона ставила добровільно без примусу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в них робочий день з восьмої по сімнадцяту години. 07.02.2008 року після обіду директор запросив весь колектив до себе в кабінет, там вже був позивач, який перебував у збудженому стані. На запитання директора пояснить причини відсутності на роботі позивач почав ругатись матом. [PERSON] викликала з цього приводу міліцію, але до приїзду міліції позивач зник. 08.02.2008 року десь до 12 години дня додрукували газету і після того до кінця робочого дня вона позивача на роботі більше не бачила.11.02.2008 року на загальних зборах колективу позивач відмовився писати письмове пояснення щодо причин відсутності на роботі 08.02.2008 року і говорив погрози в адресу директора. Після цього було складено протокол зборів, де вона добровільно без примусу поставила свій підпис. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що робочий день в Н-Сіверський друкарні з восьмої по сімнадцяту години. Їй відомо, що позивач 08.02.2008 року був відсутній на роботі з 13 по 17 годину. Свій підпис у протоколі зборів колективу 11.02.2008 року вона ставила добровільно. Згідно п.3.1 колективного договору Н-Сіверської районної друкарні на 2007-2008 роки дослідженого в судовому засіданні - при регулюванні робочого часу на підприємстві сторони виходять з того, що нормальна тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень, як це встановлено законодавством. Згідно протоколу № 17 загальних зборів колективу Н-Сіверської друкарні від 11 лютого 2008 року дослідженого в судовому засіданні, зокрема встановлено, що [PERSON] надати письмове пояснення відносно відсутності його на роботі 07.02.2008 року з 13 години і до кінця робочого дня та 08.02.2008 року з 12 години 30 хвилин і до кінця робочого дня відмовився, натомість кинув погрозу6 «іншим разом стукати кулаком не по столу, а по морді». Було запропоновано вважати неявку на роботу без пояснень прогулами, а тому звільнити даного працівника [PERSON], з посади друкаря друкарні за ст. 40 п.4 КЗпП України. Працівники друкарні не заперечували даній пропозиції, підписавши протокол, складений відповідно до акту. Згідно копії наказу № 5 від 08.02.2008 року по Н-Сіверскький друкарні - друкару [PERSON] за те, що відмовився в усній формі в січні місяці друкувати газету та за те, що без попередження 07.02.2008 року покинув робоче місце без попередження - оголосити догану. Згідно копії наказу № 7 від 11 лютого 2008 року по Н-Сіверський друкарні дослідженого в судовому засіданні - [PERSON]- друкаря друкарні за ненадання пояснень причини відсутності на робочому місці 7 та 8 лютого 2008 року з 13.00 до 17.00. Наказую: звільнити друкаря [PERSON] з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП. Аналізуючи в сукупності вище викладене суд остаточно приходить до висновку, що за досліджених доказів, коли встановлено припинення трудового договору з передбачених в законі підстав, з додержанням порядку звільнення з конкретної підстави, є юридичний факт припинення трудових правовідносин, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні. Разом з тим, відповідачем в наказі про звільнення позивача за ст.40 п.4 формулювання причин звільнення зазначено так, що не відповідає чинному законодавству( зазначено : “ [PERSON]- друкаря друкарні за ненадання пояснень причини відсутності на робочому місці 7 та 8 лютого 2008 року з 13.00 до 17.00. Наказую: звільнити друкаря [PERSON] з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП.”. На підставі ст.ст. 147, 235 КЗпП України суд вважає за необхідне, не поновлюючи позивача на роботі та не змінюючи посилання на норму матеріального права - змінити формулювання підстав звільнення на : «звільнити друкаря Новгород- Сіверської районної друкарні [PERSON] з роботи за прогул без поважних причин 08 лютого 2008 року, ст.40 п.4 КЗпП України». Судові витрати згідно ст. 88 п.4 ЦПК України понесені судом у зв”язку з розглядом справи віднести за рахунок держави. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: dismissed