Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Новофедорівської селищ ради АРК. про визнання права власності на кв.[ADDRESS]. в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що зазначене нерухоме майно належало на праві власності його матері [PERSON], померлій [INFO]. На період відкриття спадщини він постійно проживав в цій квартирі з реєстрацією, проживає до теперішнього часу і сплачує комунальні послуги. З поважних причин він не звертався до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, але і не відмовлялася від неї. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з поважних причин, про що направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані документи, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83р. №4 - якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. З пояснень позивача і матеріалів справи, а.с.6-8, судом встановлено, [PERSON] була власником кв.[ADDRESS]., в якій вона проживала постійно. [INFO] [PERSON] померла, а.с.9. Єдиним нащадком, після її смерті, був її син [PERSON] (позивач по справі), що підтверджено свідоцтвом про його народження, а.с.5, і показаннями свідка [PERSON]. З поважних причин позивач не оформив нотаріально прийняття спадщини, але і не відмовлялася від неї, а.с.26. На період відкриття спадщини і після смерті матері позивач постійно проживає в спірній квартирі з реєстрацією і сплачує комунальні послуги, що підтверджено матеріалами справи, а.с.4 і даними наданого паспорта. Також зазначений факт підтвердив і свідок [PERSON]. На підставі зазначеного вище суд вважає за можливе визнати позивача таким, що прийняв спадщину відносно нерухомого майна, після смерті спадкодавця [PERSON], яке належало їй на праві власності. * Відповідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови “Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок” від 04.10.91р. №7 - відповідно до ст.12 Закону України “Про власність” у власності громадян можуть знаходитися жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за правом спадщини. Судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належала на праві власності кв.[ADDRESS]. Позивач прийняв спадщину відносно цього нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Приймаючи до уваги зазначене вище суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно. * Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу його обов'язок зареєструвати право власності на успадковане майно у КРП „БРТІ м. Євпаторії” тому, що згідно ч.2 ст.1299 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає у спадкодавця з моменту державної реєстрації цього майна. * Згідно п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України і пп.«а» п.1 ст.3 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21.01.93р. №7-93 - ціна позову про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам, визначається у розмірі 1% від дійсної вартості нерухомого майна. Так у наданому висновку фахівця-товарознавця зазначено, що дійсна вартість спірного нерухомого майна складає 75.000гр. З зазначеного виходить, що сума судового збору у справі повинна бути сплачена позивачем у розмірі 750гр. Але з матеріалів справи вбачається, що при подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 102гр., а.с.1. Приймаючи до уваги зазначене вище суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід Держави недоплачений судовий збір в сумі 648гр. (750гр. - 102гр.) тому, що згідно ч.2 ст.80 ЦПК України - якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору відповідно до ціни позову попередньо визначає суд з наступних стягненням недоплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору. * На підставі ст.ст. 328,1261,1268,1299 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83р. №4, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок” від 04.10.91р. №7, і

Outcome: approved