Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 грудня 2007 року звернувся до суду з позовом, уточненим ним в ході судового розгляду, в якому просив визнати незаконним наказ голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №44-А від 25.10.2007р. про його звільнення, поновити його на посаді та стягнути заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час вимушеного прогулу. В ході розгляду справи 13 січня 2007 року третя особа на стороні позивача - [PERSON]звернувся з позовом до ВАТ „Херсонрибгосп”, в якому також просив визнати незаконним наказ голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №44-А від 25.10.2007р. про його звільнення, поновити його на посаді та стягнути заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав та пояснів, що наказом голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” Кравченко М.І. №23 від 21.05.2007р. його було призначено на посаду завідуючого ставкового рибоводного господарства „Каланчак” ВАТ „Херсонрибгосп” і з ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. На займаній посаді він забезпечував діяльність Каланчацького ставкового рибоводного господарства загальною площею більше 320 гектарів з штатом працівників, але ВАТ „Херсонрибгосп” не виплачувало заробітну плату ні йому, ні іншим працівникам ввіреного йому господарства, не надавало іншої матеріальної допомоги, що змусило його та інших працівників в жовтні 2007 року звернутися зі скаргою на ім'я голови правління ВАТ „Херсонрибгосп”. 22.12.2007р. по пошті отримав наказ голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №44-А від 25.10.2007р. про його звільнення з посади, а також звільнення [PERSON] з посади рибовода 2 розряду на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України через прогули. Вважає даний наказ незаконним, оскільки прогулів не допускав і жодних пояснень від нього по даному факту не відбирали. Просив визнати даний наказ незаконними, поновити його на роботі. Крім того, оскільки розмір його заробітної плати документально не визначений і відповідач відмовився надати довідку про її розмір, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з 21.05.2007р. по 25.10.2007р., а також середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] заявлений ним позов підтримав та пояснив, що з 21.05.2007р. він працює рибоводом 2 розряду ставкового рибоводного господарства „Каланчак” ВАТ „Херсонрибгосп”. Своє звільнення з даної посади через прогули вважає незаконним, оскільки прогулів не допускав. Просив визнати наказ голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №44-А від 25.10.2007р. про його звільнення незаконними, поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з 21.05.2007р. по 25.10.2007р., а також середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідач про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, участь свого представника в жодному судовому засіданні не забезпечив, направив суду відзив, в якому зазначив про безпідставність заявлених вимог, в задоволені яких просить відмовити. Доказів поважності причини відсутності свого представника в судовому засіданні відповідач не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа на стороні відповідача-голова ВАТ „Херсонрибгосп” Кравченко М.І. в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи з самостійними вимогами, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Наказом голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №23 від 21.05.2007р. [PERSON]був призначений на посаду завідуючого Каланчацького ставкового рибоводного господарства ВАТ „Херсонрибгосп” с 21.05.2007р.. Розмір заробітної плати [PERSON]. даним наказом не визначений. Факт роботи [PERSON] на посаду рибовода 2 розряду ставкового рибоводного господарства „Каланчак” ВАТ „Херсонрибгосп” з 21.05.2007р. суд встановив на підставі пояснень позивача, третьої особи з самостійними вимогами, свідків, враховуючи невиконання відповідачем вимог суду щодо надання копії наказу про призначення [PERSON] на дану посаду та відсутність жодних заперечень цієї обставини з боку відповідача. Посадові інструкції завідуючого Каланчацького ставкового рибоводного господарства та рибовода 2 розряду, а також графік роботи та чергувань працівників Каланчацького рибоводного господарства у вихідні та світкові дні відповідачем не надані. Наказом №44-А від 25.10.2007р. [PERSON] та [PERSON] з 24.10.2007р. звільнені з займаних посад за п.4 ст. 40 КЗпП України на підставі рішення правління ВАТ „Херсонрибгосп” у зв'язку з невиходом на роботу з 14.10.2007р.. Згідно наданої позивачем копії даного наказу відмітки про ознайомлення з наказом [PERSON]. та [PERSON] в даному наказі відсутні. З копії конверта поштового відправлення вбачається, що лист ВАТ „Херсонрибгосп” на ім'я [PERSON]. отримано останнім 22.12.2007р. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивач та третя особа з самостійними вимогами дотримались визначеного ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду у справі про звільнення. Як вбачається зі змісту оскарженого наказу, рішення про звільнення прийнято правлінням ВАТ „Херсонрибгосп”, а доказами прогулів [PERSON]. та [PERSON] є акти від 14.10.2007р., 19.10.2007р. та 24.10.2007р.. Зі змісту наданих відповідачем копій вищезазначених актів вбачається, що працівники ВАТ „Херсонрибгосп” [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали акти від 14, 19 та 24 жовтня 2007 року про те, що у ці дня ними здійснювались виїзди на територію ставків Каланчацького рибоводного господарства, під час яких [PERSON] і інші працівники на робочому місці були відсутні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в жовтні 2007 року вони, як працівники Каланчацького рибоводного господарства були на роботі і займались своїми обов'язками. Таких працівників ВАТ „Херсонрибгосп” як [PERSON] [PERSON] та [PERSON] знають, але в жовтні 2007 року на території, де розташовані ставки Каланчацького рибоводного господарства їх не бачили і про факти проведення ними перевірки нічого не знають. Самі вони прогулів не допускали. Конкретного робочого місця у працівників Каланчацького рибоводного господарства не має, а територія, на якій розташовані ставки господарства, більше 320 гектарів. [PERSON] привозив їх на роботу своїм транспортом і займався іншими справами господарства. Зарплату працівники господарства не отримували, що змусило їх звернутися зі скаргою до голови правління. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що акти від 14, 19 та 24 жовтня 2007 року, з яких 14 жовтня є вихідним днем, не можуть бути належними доказами вчинення [PERSON] та [PERSON] в ці дня прогулів, враховуючи загальну територію, на якій розташовані ставки Каланчацького рибоводного господарства, відсутність у останніх конкретно визначеного робочого місця, а також відсутність затвердженого відповідачем графіка роботи працівників Каланчацького рибхозу у світкові та вихідні дні. Крім того, зміст вказаних актів про відсутність на робочому місці і інших працівників господарства спростовується наданим позивачем табелем врахування робочого часу працівників Каланчацького рибоводного господарства, підписаний бухгалтером [PERSON]., а також показами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що в жовтні 2007 року постійно працювали на території ставків і прогулів не допускали. Надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень копії пояснювальних [PERSON], [PERSON] та [PERSON] факт відсутності [PERSON]. та [PERSON] на роботі 14, 19 та 24 жовтня 2007 року не доводять. Відповідно до ст. 147 КЗпП України звільнення є стягненням за порушення трудової дисципліни, порядок застосування якого визначений ст. 149 цього Кодексу. Частина 1 ст. 149 КЗпП України покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок витребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Суд вважає, що дана вимога Закону відповідачем не виконана, оскільки письмові пояснення [PERSON]. та [PERSON] з приводу допущених ними прогулів чи докази відмови останніх від надання таких пояснень відсутні. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON] в частині визнання незаконним наказу голови правління ВАТ „Херсонрибгосп” №44-А від 25.10.2007р. і поновлення їх на роботі. Факт невиплати відповідачем заробітної плати [PERSON] та [PERSON] з початку їхньої роботи і до моменту звільнення знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесені рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки розмір заробітної плати [PERSON]. та [PERSON] відповідачем документально не визначений, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка була встановлена законодавством з травня 2007 р. по березень 2008 року. Таким чином стягненню з відповідача на користь [PERSON]. та [PERSON] підлягає заборгованість по заробітній платі з 21.05.2007 р. по 25.10.2007р. в сумі 2680,05 грн. кожному, а також середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.10.2007р. по 03.03.2008р. в сумі 2088,87 грн. кожному з відрахуванням обов'язкових платежів.

Outcome: approved