Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання дійсним договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, від 11 лютого 2008 року, що був укладений між позивачем та відповідачкою та визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 лютого 2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності. Предметом даного договору був продаж відповідачкою позивачу частки в спільному майні подружжя - виробничо-будівельному комплексі, який в цілому складається з виробничих будівель (побутові приміщення з прибудовами - бетонний вузол, гараж, котельня з котлом КВ-500 інв.№ 1087, мережі), позначених на плані літ. «А» загальною площею 298,6 кв. м, приміщення пилорами літ. «Б» загальною площею 108,9 кв. м, пропарочної камери літ. «В», вбиральні літ. «Г», підкранової колії з козловим краном № 1, огорожі території № 2, обладнання (Щит КПП 25 інв. № 1091, вентилятор У-4-75-74, інв. № 6007), що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов даного договору відповідачка передала у власність позивача вищевказану частку, а останній прийняв її та сплатив за нього 25 000 грн. Оскільки чинне законодавство України ( п. 4 ст. 372 ЦК України) для договорів про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності передбачає обов'язкове нотаріальне посвідчення таких угод, сторонами в договорі (п.8.2) була досягнута домовленість про те, що нотаріальне посвідчення цього договору буде здійснювати приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського,17. Проте відповідачка від нотаріального посвідчення укладеної угоди ухиляється. У зв'язку з цим позивач був змушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимогу у повному обсязі та просив суд визнати дійсним договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності від 11 лютого 2008 року, що був укладений між позивачем та відповідачкою, та визнати за позивачем право власності на об'єкт нерухомого майна. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення, оскільки позивач свої зобов'язання по договору виконав. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. 17 грудня 1988 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб. 06 вересня 2001 року, в період знаходження в шлюбі, позивач придбав по біржовому контракту № 1002/038 виробничо-будівельний комплекс, який в цілому складається з виробничих будівель (побутові приміщення з прибудовами - бетонний вузол, гараж, котельня з котлом КВ-500 інв.№ 1087, мережі), позначених на плані літ. «А» загальною площею 298,6 кв. м, приміщення пилорами літ. «Б» загальною площею 108,9 кв. м, пропарочної камери літ. «В», вбиральні літ. «Г», підкранової колії з козловим краном № 1, огорожі території № 2, обладнання (Щит КПП 25 інв. № 1091, вентилятор У-4-75-74, інв. № 6007), що розташований за адресою: [ADDRESS], сплатив його вартість та 07 вересня 2001 року отримав його по акту прийому-передачі. У відповідності до ст.128 ЦК УРСР (що діяв на момент вчинення правочину) право власності по договору у набувача майна виникало з моменту передачі майна, якщо інше не передбачено договором або законом. П. 4.1 біржового контракту № 1002/038 (договору купівлі-продажу) було передбачено, що право власності переходить до покупця з моменту повної оплати вартості об'єкту продажу і підписання Акту прийому-передачі . Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач на законних підставах по дійсному біржовому контракту № 1002/038 від 06 вересня 2001 року набув право власності на виробничо-будівельний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Придбаний об'єкт нерухомості позивач, який здійснює підприємницьку діяльність, вирішив на підставі ст. 320 ЦК України, використовувати у підприємницькій діяльності. У зв'язку з цим між бувшим подружжям була досягнута домовленість про поділ вищевказаної майна, що є у спільній сумісній власності. 11 лютого 2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності. Предметом даного договору був продаж відповідачкою позивачу частки в спільному майні подружжя - виробничо-будівельного комплексу, який в цілому складається з виробничих будівель (побутові приміщення з прибудовами - бетонний вузол, гараж, котельня з котлом КВ-500 інв.№ 1087, мережі), позначених на плані літ. «А» загальною площею 298,6 кв. м, приміщення пилорами літ. «Б» загальною площею 108,9 кв. м, пропарочної камери літ. «В», вбиральні літ. «Г», підкранової колії з козловим краном № 1, огорожі території № 2, обладнання (Щит КПП 25 інв. № 1091, вентилятор У-4-75-74, інв. № 6007), що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.4 даного договору відповідачка передала у власність позивача вищевказану частку, а останній зобов'язувався прийняти її та сплатити за неї 25 000 грн. Пунктом 2.1 договору передбачалося, що позивач зобов'язаний сплатити відповідачці 100% вартості частки в момент підписання договору . На виконання положень договору позивачем було передано відповідачу 100 % вартості частки, що підтверджується розпискою відповідачки про отримання нею грошей, яка знаходиться в матеріалах справи. 11 лютого 2008 року у відповідності з п.3.1 договору, об'єкт продажу був переданий позивачу по Акту прийому-передачі у власність. Відповідно до п. 4 ст. 372 ЦК України передбачено, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, потребує нотаріального посвідчення. Згідно п.8.2 договору сторонами була досягнута домовленість про те, що нотаріальне посвідчення договору буде здійснювати приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського,17. Для нотаріального посвідчення договору сторони зобов'язались з'явитись 12 лютого 2008 року об 11 годині до вищевказаного приватного нотаріуса. Як вбачається з листа позивача та його пояснень, він двічі з'являвся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, 17 для нотаріального посвідчення договору, проте відповідачка в обумовлені договором місце та час для нотаріального посвідчення договору не з'являлась. Такі дії відповідачки свідчать про її ухилення від нотаріального посвідчення договору Статтею 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 220, 372 ЦК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved