Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити майно, спільно нажите за час шлюбу з [PERSON] , виділивши їй половину майна на загальну суму 26091 грн., решту майна на суму 25042 грн. - виділити відповідачеві. В ході розгляду справи позивачка змінила свої позовні вимоги та просить виділити їй автомобіль ВАЗ-2108 держ.номер [NUMBER] вартістю 9282 грн., зобов»язавши сплатити відповідачеві компенсацію за його половину в сумі 4691 грн., а також стягнути з відповідача на її користь та користь неповнолітнього сина вартість 2/3 частини житлового будинку в с.Новокиївка в сумі 20146 грн. Решту рухомого майна розділити згідно з позовною заявою. Свої вимоги позивачка мотивує слідуючим. З відповідачем вона перебувала в шлюбі з 17 серпня 1996 р. до березня 2004 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] року народження. В період шлюбу сторони придбали слідуюче майно, яке належить їм на праві спільної власності: житловий будинок загальною площею 152 кв.м в с.Новокиївка вартістю 24659 грн. з господарськими забудовами та спорудами: сарай вартістю 1632 грн., гараж – 3771 грн.; автомобіль ВАЗ-2108 вартістю 9282 грн., меблевий гарнітур – 1600грн., диван з кріслами – 1800 грн., кухонний гарнітур – 700 грн., прихожа – 400 грн., лінолеум – 200 грн., полове покриття – 600 грн., килим – 200 грн., телевізор – 900 грн., ванна – 400 грн., умивальник – 100 грн., титан нержавіючий – 200 грн., 4 люстри – 200 грн., сітка 50 м – 50 грн., причіп – 500 грн., циркулярка – 500 грн., електрична дертемолка – 500 грн., велосипед – 280 грн., автомагнітола – 250 грн., дрель – 100 грн., сумка – 100 грн., ваги – 200 грн., мобільний телефон – 700 грн., шланги – 250 грн., лічильник – 50 грн., машинка – 30 грн., стіл – 80 грн., праска – 90 грн., всього майна на загальну суму 51023 грн. Позивачка просить виділити їй меблевий гарнітур, диван з кріслами, кухонний гарнітур, полове покриття, килим, телевізор, стіл, електричну праску, решту майна передати відповідачеві. В зв»язку з тим, що відповідач розібрав житловий будинок, приватизований їх сім»єю, без її відома, просить стягнути з нього вартість її долі та долі неповнолітнього сина, який проживає разом з нею, в сумі 20146 грн. В судовому засіданні позивачка підтвердила свої вимоги щодо розділу майна та просить в зв»язку з тим, що [PERSON] не користується автомобілем, а без її згоди та відома розпорядився ним, передавши сторонній особі, виділити їй в натурі автомобіль ВАЗ-2108 держ.номер [NUMBER] , зобов»язавши її сплатити відповідачеві компенсацію вартості половини цього автомобіля в сумі 4691 грн. Відповідач позов визнає частково. В судовому засіданні [PERSON] показав, що він з позивачкою фактично вже розділив рухоме майно і всі речі, які вона просить виділити їй,знаходяться у неї. Знаходиться у позивачки і інше майно, яке вона просить виділити йому, а також віконні карнизи – 4 шт., будівельні матеріали, котел опалювальний, спортивний інвентар на загальну суму 5050 грн., однак він відмовляється від нього, оскільки все своє майно він залишив синові, який проживає разом з позивачкою. Мобільний телефон вони розбили під час сварки, тому його в наявності нема. Щодо розділу автомобіля, то відповідач пояснив, що дійсно продав за 1400 грн., оформивши генеральним дорученням, свій автомобіль ВАЗ-2108 [PERSON] , а той взамін передав йому за дорученням автомобіль ГАЗ-53. При цьому вважав, що оскільки розлучений з позивачкою, то має право розпоряджатися майном на свій розсуд. Щодо будинку, який вони придбали в порядку приватизації, то пояснив, що йому невідомо,хто розібрав будинок, тому вважає, що не повинен сплачувати позивачці вартість її частки та частки сина. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 17 серпня 1996 року до 03 березня 2004 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] року народження. В період шлюбу сторони придбали меблевий гарнітур вартістю 1600 грн., диван з кріслами – 1800 грн., кухонний гарнітур – 700 грн., прихожу – 400 грн., лінолеум – 200 грн., полове покриття – 600 грн., килим – 200 грн., телевізор – 900 грн., ванну – 400 грн., умивальник – 100 грн., титан нержавіючий – 200 грн., 4 люстри – 200 грн., сітку 50 м – 50 грн., причіп – 500 грн., циркулярку – 500 грн., електродертемолку – 500 грн., велосипед – 280 грн., автомагнітолу – 250 грн., дрель – 100 грн., сумку – 100 грн., ваги – 200 грн., шланги – 250 грн., лічильник – 50 грн., машинку – 30 грн., стіл – 80 грн., праску – 90 грн., всього на суму 19662 грн. Спору щодо вартості вказаного майна між сторонами нема. Крім того, сторони в період шлюбу придбали автомобіль ВАЗ-2108 вартістю 9382 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи. Сторони та їх неповнолітній син [PERSON] придбали на праві приватної власності в порядку приватизації квартиру з господарськими спорудами та забудовами, розташованими в с.Новокиївка Каланчацького району вартістю за станом на 20.02.2006 р. 30223 грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим на підставі розпорядження від 29 квітня 1999 року [NUMBER] , та технічним паспортом на будівлю. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, тобто частки майна дружини та чоловіка є рівними. Стаття 65 СК України передбачає, що чоловік, дружина розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч.2 ст.68 СК України розпоряджання майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі вказаного суд вважає позов обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону. Судом встановлено, що сторони в основному фактично визначили між собою порядок користування рухомим майном, при цьому позивачка просить закріпити цей порядок користування та виділити їй при поділі майно, яке знаходиться в неї, а відповідачеві – майно, яке він залишив собі. Однак суд при цьому виключає із списку майна мобільний телефон вартістю 700 грн., оскільки суду не надано доказів, що він був в наявності на момент припинення шлюбних відносин, а з пояснень відповідача вбачається, що вони його розбили в ході сварки, коли проживали сумісно. Позивачка не надала суду доказів, які б спростували пояснення відповідача. Щодо розділу автомобіля ВАЗ-2108, то судом встановлено, що даний автомобіль зареєстрований за відповідачем, який без згоди позивачки фактично продав його [PERSON] , оформивши цю угоду генеральним дорученням з правом продажу. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що на даний час він капітально відремонтував автомобіль та користується ним. При покупці цього автомобіля за 1500 грн. він передав відповідачеві свій автомобіль ГАЗ-53, який на даний час оформлений на теперішню дружину [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що відповідач [PERSON] до моменту продажу свого автомобіля ВАЗ-2108 експлуатував його, він часто бачив, що машина стояла біля двору відповідача, була вона не нова, однак «на ходу». В зв»зку з цим суд вважає, що автомобіль ВАЗ-2108, оскільки він зареєстрований за відповідачем, слід виділити останньому, стягнувши з нього на користь позивачки компенсацію за половину вартості автомашини.0 При цьому суд бере до уваги висновок автотоварознавчої експертизи, проведеної експертом Маркешиним Г.В. 03 квітня 2007 р., згідно якого вартість транспортного засобу становить 9382 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний висновок щодо оцінки автомобіля, відповідач суду не надав. Його твердження, що він отримав від [PERSON] 1400 грн. за автомобіль, не може бути прийняте судом, оскільки, крім цього, з пояснень [PERSON] вбачається, що вони фактично здійснили обмін автомобілями: [PERSON] передав [PERSON] автомобіль ВАЗ-2108, а останній відповідачеві – автомобіль ГАЗ-53, який був оформлений на [PERSON] , співмешканку [PERSON] . Експерт Маркешин Г.В., допитаний в судовому засіданні, пояснив, що оцінював автомобіль відповідно до ухвали суду, якою було поставлено питання визначити його ринкову вартість. Автомобіль доставив [PERSON] , який не надав будь-яких документів, що свідчили б про грошові вкладення останнього в ремонт машини, оскільки, якщо б такі дані були, то він при визначенні вартості врахував би ці витрати. Суду наданий акт приймання виконаних робіт по ремонту автомобіля ВАЗ-2108, однак акт датований 28 липня 2007 р., тобто після проведення автотоварознавчої експертизи, тому суд не приймає вказаний акт до відома. Підлягає задоволенню також вимога позивачки про стягнення з відповідача вартості 2/3 частини житлового будинку з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони та їх неповнолітній син [PERSON] мали на праві приватної власності житловий будинок /квартиру/ в с.Новокиївка. Після припинення ними шлюбних відносин позивачка переїхала з сином в смт.Мирне до своїх батьків. Будинок залишився без нагляду, оскільки відповідач також змінив своє місце проживання. В ході судового розгляду встановлено, що з ініціативи [PERSON] будинок був розібраний і проданий як будівельні матеріали, що підтверджується довідками Новокиївської сільської ради, показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] показала, що через деякий час після того, як сторони припинили шлюбні відносини та роз»їхались, з»явився [PERSON] з людьми з с.Новоолександрівка Каланчацького району, після чого ці люди стали розбирати будинок, при цьому розібрали дах, блоки, кирпич та вивезли на вантажних автомашинах. Один з цих людей сказав, що [PERSON] продав їм будинок під будівельні матеріали. Свідок [PERSON] пояснила, що від робітників, які розбирали будинок,їй стало відомо, що дозволив їм це зробити [PERSON] Возили будівельні матеріали люди півтора місяці. Навідувався в ході розборки [PERSON] [PERSON] в цей час там не було. Аналогічні показання дали свідки [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що будинок розбирався з відома [PERSON] , сам він також перевозив ліс вантажною автомашиною. Їм відомо, що будинок на розборку відповідач продав [PERSON] Свідок [PERSON] , голова Новокиївської сільської ради, пояснила, що будинок путійців в с.Новокиївка знаходиться на балансі в сільській раді. Після передачі їй документації попереднім головою вона виявила, що будинок розібраний на будівельні матеріали. У колишнього сільського голови вона вияснила, що [PERSON] звертався до сільської ради з проханням дозволити йому розібрати цей будинок. Такого письмового дозволу він не отримав, однак будинок розібрав. Відповідно до постанови дільничого інспектора міліції Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області від 13 листопада 2007 р. та відмовного матеріалу [NUMBER] [PERSON] в 2006 р. вирішив розібрати спірний будинок, а будівельні матеріали, придатні для використання, зняти з будинку і перевезти до себе в с.Новоолександрівку. З дозволу [PERSON] [PERSON] розібрав даний будинок і перевіз в с.Новоолександрівку частково собі додому, а частково – додому [PERSON] У відмовному матеріалі мається пояснення [PERSON] , який підтвердив, що купив у [PERSON] його будинок для розборки на будівельні матеріали, за що розраховувався з ним тими ж будматеріалами: частково завозив собі, частково – у двір по місцю проживання [PERSON] Таким чином, встановлено, що відповідач без згоди позивачки розпорядився спільним майном, належним подружжю та їх синові, тому повинен компенсувати їй вартість її частки та частки неповнолітньої дитини, яка залишилась проживати з матір»ю, в спірному житловому будинку. Зважаючи на те, що відповідач зруйнував житловий будинок, належний йому, позивачці та їх дитині, що унеможливило проведення будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної вартості будинку, суд бере до уваги вартість житла згідно оцінки бюро технічної інвентаризації – 30223 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved