Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до до відділу ДВС Ізяславського РУЮ. в якому зазначила, що 17 жовтня 2007 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, яким описано та накладено арешт на корову чорно-лису, яку оці-нено в 3500 грн. та корову чорно-рябу, оцінену 3200 грн. Позивачка зазначила, що дані корови належали її батькові - [PERSON], який помер [INFO], не склавши заповіту. Так як [PERSON] спадщину після смерті свого батька не прийняла, корови згідно акту опису їй не належать, тому акт опису та арешту майна просить визнати незаконним та звільнити вказане майно з-під арешту. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача державний виконавець відділу ДВС Протченко К.В. проти позову заперечила, зазначила, що при виконанні виконавчого листа, виданого Ізяславським районним судом, із [PERSON] було погоджено, яке саме майно підлягає включенню до акту опису, а в подальшому позивачка робить всі дії, щоб уникнути виконання рішення суду. Судом до участі у справі в якості відповідачів були залучені [PERSON] і [PERSON], які є стягувачами по виконавчому документу, які просили справу розглянути без їх участі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із наданих суду документів, матеріалів виконавчого провадження, встановлено, що згідно виконавчих листів, виданих Ізяславським районним судом [PERSON] зообв”язана сплатити на користь [PERSON] 1000 грн. заподіяної шкоди, а на користь [PERSON] - 4000 грн. 17 жовтня 2007 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту майна серії АА № 392325, у який увішли дві корови - чорно-лиса вагою 5 центнерів вартістю 3500 грн., і чорно-ряба вагою 4,5 центнерів вартістю 3200 грн. Позивачка надала ветеринарно-санітарні паспорта на худобу, з яких вбачається, що власником обох корів є [PERSON] - її батько. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, у встановлений строк заяву на прийняття спадщини подав син [PERSON] - [PERSON], а [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На час розгляду справи свідоцтво на спадщину не видавалося. Як повідомила позивачка, син буде оформляти прийняття спадщини, коли будуть на те гроші. Судом роз”яснено для [PERSON] право її сина вступити у справу в якості третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, у зв”язку з чим розгляд справи відкладався. Позивачка на пропозицію суду не погодилася, вважає, що її син не має наміру бути у суді. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 р. № 6 „Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису” зазначено, що за правилами, встановленим для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Таким чином, позивачка [PERSON] не є власником майна, що являється предметом спору, тому і не може вимагати виключення його з акту опису. Підстав для залишення позовної заяви позивачки без розгляду процесуальним законом не передбачено, тому в позові слід відмовити. На підставі вкладеного,

Outcome: dismissed