Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-12 00:00:00

Відповідач позов не визнав. Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Донецьке обласне підприємство автобусних станцій» про захист прав споживачів і відшкодування моральної і матеріальної шкоди та упущеної вигоди, обґрунтувуючи свої вимоги тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни, та згідно з Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на безплатний проїзд автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Але 13.04.06., 02.06.06., 06.10.06., 20.11.06. та 16.12.06. в порушення вимог зазначеного закону у касі автостанцій Донецьк та Краматорськ йому було відмовлено у видачі квитків на безоплатний проїзд автобусом. Його примусили понести витрати - заплатити 50% вартості квитків, що загалом становить 41,00 грн. Він мав намір отримати доходи з цих коштів шляхом залучення їх на банківський рахунок, якби право позивача не було порушено відповідачем. Упущена вигода позивача принесла відповідачу доходи у розмірі 41,00 грн. Також діями відповідача йому завдано моральної шкоди, внаслідок того, що він знаходився в нервовому стані, він утратив спокій, у нього порушилися нормальні життєві зв'язки з друзями і знайомими у м. Донецьку. Моральну шкоду він оцінює у 1000 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 41,00 грн., упущену вигоду у сумі 41,00 грн. і моральну шкоду у сумі 1000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON]. не з`явився, був повідомлений належним чином про час слухання справи, надав судові заяву про слухання справи за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON]. у судовому засіданні пояснила, що позивач є інвалі- дом 3 групи і має право на пільги за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» тільки на безоплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту з 50% знижкою вартості проїзду. Тому відповідач позивачеві продає квитки на проїзд з 50% знижкою згідно вказаного закону. Крім того, у позовній заяві позивач надає також проїздний квиток №478935 на рейс 249 АС Донецьк-3 - Харков до АС Краматорськ без зазначення номера і серії посвідчення ветерана війни-інваліда війни, в ньому не вказано прізвище пасажира, тому відповідач вважає, що позивач не довів свої вимоги відносно цього факту продажи йому квитка. А квиток на автобус від 2 червня 2006 року був придбаний не в касі відповідача, а у водія автобуса тому, що на ньому стоїть штамп ВАТ „Краматорське АТП 11410” і за дії АТП відповідач не несе відповідальності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - особа, яка має статус ветерану війни - інваліду війни має право на безплатний проїзд автобусами приміських і міжміських маршрутів Згідно з ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юрідичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої всна- слідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з посвідченням Б №097855 [PERSON]. є інвалідом 3 групи і має право на пільги, вста- новлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 6). Відповідно до квитків від 13.04.06., 20.11.06. та 16.12.06. [PERSON]. було придбано зазна- чені квиткі на станції Краматорськ і станції Донецьк на загальну суму 21,71 грн., яку він сплатив. (а.с. 7, 40, 55). Проїздний квиток №478935 від 06.10.06. на рейс 249 АС Донецьк-3 - Харков до АС Краматорськ був придбаний на автовокзалі м. Донецьк, однак в ньому не вказано прізвище пасажира, не зазначені номер і серія посвідчення ветерана війни-інваліда війни, тому підстав вважати, що його придбав позивач у суда немає. І суд вважає, що вимоги відносно факту продажи позивачу з порушенням законодавства цього квитка не доведені (а.с.23). Крім того, 02.06.06. позивачем був придбаний проїздний квиток №665905 на автобус від АС Краматорськ до АС Донецьк за повну вартість не у відповідача, а в ВАТ „Краматорське АТП 11410” - на проїздному квиткі стоїть штамп цього підприємства, і суд вважає, що відповідач не повинний нести відповідальність за дії ВАТ „Краматорське АТП 11410” (а.с. 24). Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON]. довів свої позовні вимоги відносно без- платного проїзду автобусами міжміських маршрутів 13.04.06. і 20.11.06. із м. Донецька в м. Краматорськ та 17.12.06. із м. Краматорська в м. Донецьк, а відносно проїзду 06.10.06. із м. Донецька до м. Краматорськ і 02.06.06. із м. Краматорська до м. Донецьк - не довів. У зв'язку з порушенням права позивачу було завдано матеріальної шкоди у сумі 21,71 грн., і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимога позивача щодо виплати моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 100,00 грн. Суд вважає, що виходячи з характеру та тривалості моральних страждань позивача, цієї суми достатньо для їх компенсації. Вимога позивача щодо відшкодування упущеної вигоди у сумі 41,00 грн. не підлягає задово- ленню у зв'язку з тим, що позивачем не подано доказів про його наміри залучити зазначені кошти на банківський рахунок, або іншим шляхом отримати доходи з переданих відповідачу коштів у сумі 41,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати су- дових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 59.50 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Outcome: partial