Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 07.04.2000 р. вона є власницею земельної ділянки площею 0,10 га (цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд). На вказаній земельній ділянці вона за рахунок власних коштів побудувала житловий будинок з господарчими спорудами, а згідно акту про прийому до експлуатації від 01.06.2004 р. вказаний житловий будинок було прийнято до експлуатації. Під час оформлення технічної документації на житловий будинок у КРП “БРТІ м. Євпаторія” у правовій реєстрації права власності їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у акті про прийомі в експлуатацію невірно вказані площі господарчих споруд; вказані обставини перешкоджають їй провести правову реєстрацію об'єкта нерухомості. Для проведення правової реєстрації об'єкта нерухомості та розпордження ним просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася згідно письмової заяви, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі у відповідності до вищевикладеного. Представник відповідача Фрунзенської сільської Ради у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позов визнав, проти його задоволення не заперечив. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Згідно до вимог чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок придбання права власності, а також права володіння, користування і розпорядження майном визначаються законами. Як передбачає ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатми своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом беззаперечно встановлено, що позивач [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю від 07.04.2000 р. є власницею земельної ділянки площею 0,10 га (цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) (а.с. 6). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] на вказаній земельній ділянці вона за рахунок власних коштів побудувала житловий будинок з господарчими спорудами, а згідно акту про прийому до експлуатації від 01.06.2004 р. вказаний житловий будинок було прийнято до експлуатації (а.с. 7) Як встановлено судом, під час оформлення технічної документації на житловий будинок у КРП “БРТІ м. Євпаторія” у правовій реєстрації права власності позивачу [PERSON] було відмовлено у зв'язку з тим, що у акті про прийомі в експлуатацію невірно вказані площі господарчих споруд, що підтверджується актом та технічним паспортом КРП “БРТІ м. Євпаторія”; на думку суду, вказані обставини перешкоджають позивачу [PERSON] провести правову реєстрацію належного їй об'єкта нерухомості та у повній мірі здійснювати права власника. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній, доказів неправомірності володіння позивачем вказаним майном під час судового розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 316, 392 ЦК України,

Outcome: approved