Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-20 00:00:00

В серпні 2005 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання договору підряду і стягнення матеріальних та моральних збитків, заподіяних неналежним виконання умов договору підряду, укладеного 9 вересня 2004 року. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про скасування договору підряду і стягнення винагороди за послуги та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він не займається підприємницькою діяльністю і не видавав [PERSON] квитанцію, або інший документ, підтверджуючий укладення договору. Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2007 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору підряду, відшкодування шкоди та в зустрічному позовові [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору підряду та відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 12 грудня 2007 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON]. до [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення і ухвалу суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та закриття провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду спростовуються доказами, які були досліджені в судовому засіданні, рішення суду не відповідає матеріалам справи і вимогам закону. Вислухавши доповідача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON], суд виходив з того, що позивач не надав доказів про передачу підряднику будівельних матеріалів та визначення їх вартості. В своєму висновку експерт лише передбачає існування необхідності демонтажу, але не вказує на обов”язковість його проведення. Проте, до такого висновку суд дійшов в порушення вимог законодавства. Відповідно до вимог ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов”язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов”язується прийняти та оплатити виконану роботу. По справі встановлено, що 09.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір підряду, відповідно до умов якого [PERSON] зобов”язався до 01 листопада 2004 року власними силами, засобами і матеріалами установити і обладнати блок наданих йому пам”ятників згідно креслень, які додаються до договору. Цим же договором передбачена оплата за виконання роботи та отримання відповідачем за це коштів, та відповідальність сторін. Звернувшись з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення винагороди за виконану роботу, [PERSON] цим не заперечував факт передачі йому матеріалів для виготовлення блоку пам”ятників. Відповідно до ст.840 ЦК України, підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу. По справі встановлено, що [PERSON], отримавши від [PERSON] всі складові блоку пам”ятників, вартість роботи, не виконав умов договору. Спорудження блоку пам”ятників закінчено не в листопаді 2004 року, як передбачено договором, а в лютому 2005 року. Крім того, висновком судової будівельно - технічної експертизи від 08 лютого 2007 року встановлено, що при спорудженні пам”ятника допущені порушення будівельних норм: плити покриття не мають щеплення з підготовкою, легко знімаються, що свідчить про неякісне виконання робіт. Стели закріплені не належним чином, при натисканні - хитаються, стіл не закріплений, легко знімається, гранітні елементи огорожі укладені на розчин, який в деяких місцях розшарувався і висипається із швів, бортові елементи пам”ятників легко знімаються, що свідчить про установку їх не належним чином та використання неякісних матеріалів. Одна із стел в нижній частині має вертикальну тріщину на 1/3 частину висоти, що свідчить про незадовільну підготовку основи під стелу, в цокольній частині пам”ятника появились плями, які утворились при вимиванні неякісного розчину із швів. Висновком експертизи визначений розмір збитків, заподіяних позивачу [PERSON] - 15 578 грн., що складає ринкову вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу плит покриття, та 18 693 грн. 60 коп., які є заподіяною шкодою з урахуванням фізичного та функціонального зносу, а також вартість матеріалів повторного монтажу. Цим же висновком встановлено, що підрядник допустив істотні відступи від умов договору підряду та істотні недоліки. Виявлення зазначених недоліків відповідно до ст.852 ЦК України, дають право замовнику вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. З такими вимогами і звернувся до суду [PERSON], проте, під час розгляду справи, а саме, 16.02.2007 року відповідач помер. Відносини в частині розірвання договору підряду є особистими немайновими правами, які не входять до складу спадщини, тому ухвалою апеляційного суду провадження у справі в цій частині закрито. Відповідно до ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов”язок відшкодувати майнову шкоду(збитки), яка була завдана спадкодавцем. По справі встановлено, що після смерті [PERSON], спадщину прийняв його син [PERSON], який ухвалою суду першої інстанції був залучений до справи в якості відповідача, і якому 20.08.2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Таким чином, оскільки спадкодавцем [PERSON]при виконанні договору підряду, укладеного з [PERSON] була завдана матеріальна шкода позивачу [PERSON], спадщину прийняв [PERSON], то з нього і повинна бути стягнута майнова шкода в розмірі 34271 грн.60 коп., а саме, в межах вартості спадкового майна. Також підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені ним судові витрати в сумі 278грн.98 коп. за проведення експертизи та 342грн.71 коп. на користь держави. Суд обґрунтовано відмовив в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків з [PERSON], тому рішення суду в цій частині не підлягає скасуванню. Відповідно до вимог діючого законодавства, до спадкоємця переходить право і обов”язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, або спадкодавцю, яке було присуджено судом із спадкодавця чи спадкодавцю за його життя. Таке відшкодування присуджено [PERSON] під час життя [PERSON] не було, як не було присуджено і [PERSON] з [PERSON], тому суд обґрунтовано закрив провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди, як за позовом [PERSON], так і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON].

Outcome: partial