Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась у Канівський міськрайонний суд з позовом до відповідача про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу. У позові зазначила, що згідно наказу № 40 від 25.08.1975 року була прийнята на посаду викладача по класу скрипки в Канівській дитячій музичній школі, реорганізованій у 1992 році в Канівську дитячу школу мистецтв мистецтв. За наказом відповідача від 17.08.2007 року №73-6 її було звільнено з 18.08.2007 року без зазначення підстави, у трудовій книжці зроблено запис про звільнення у зв»язку з скороченням чисельності працівників за п.1ст.40 КЗпП України. 20.08.2007 року їй була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення. Вважає звільнення незаконним, поскільки скорочення в дійсності не відбулось, так як з 01.09.2007 року відкрито новий відділ - естрадно-духовий, де продовжується набір учнів по класу гітари, прийнято нових викладачів, а тому змушена була звернутись до суду за захистом порушеного права на працю. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, доповнюючи позовні вимоги та пояснила, що в наказі про звільнення від 17.08.2007 року не зазначено скорочення чисельності працівників, як підставу звільнення, в порушення п.п.2.3,2.6 Колективного договору Канівської дитячої школи мистецтв не пізніше як за три місяці до звільнення роботодавець не інформував профспілковий комітет про всі зміни в організації навчально-виховного процесу, праці, скорочення штату та одночасно з попередженням про наступне вивільнення їй не було запропоновано жодної вакансії у школі, хоча клас скрипки не був закритий. В порушення вимог ст.44 КЗпП України їй не було виплачено своєчасно вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку, а розрахунок проведений лише 30.08.2007 року. Просить суд поновити її на посаді викладача по класу скрипки у Канівській дитячій школі мистецтв з дня звільнення 18.08.2007 року із стягненням заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 3608 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., яка полягає у нервовому потрясінні, тривалих душевних хвилюваннях у зв”язку з незаконним звільненням. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 400 грн.. Від стягнення невиплаченої вихідної допомоги в розмірі середньомісячної зарплати відмовилась у зв»язку з добровільною виплатою. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Представники відповідача Шаманаєва Г.Г., [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що скорочення штатних одиниць в школі відбулось, про що свідчить зменшення одиниць із 43 до 36. Наказом від 12.06.2007 року позивачку поряд з іншими працівниками було попереджено про можливе вивільнення у зв»язку з обмеженням коштів на утримання школи та відповідно до рішення виконавчого комітету № 132 від 21.03.2007 року про приведення чисельності штату до встановлених нормативів. Актом комісії в складі трьох осіб від 12.06.2007 року було засвідчено відмову [PERSON] підписати наказ про попередження. Вважають, що звільнення проведено правомірно, поскільки позивач не спроможна забезпечити собі педагогічне навантаження, а тому просять суд відмовити в позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] наказом за № 40 від 25.08.1975 року була прийнята на посаду викладача по класу скрипки в Канівській дитячій музичній школі, реорганізованій у 1992 році в Канівську дитячу школу мистецтв (а.с.44). Згідно розпорядження Канівської дитячої школи мистецтв від 20.11.1999 року [PERSON] з 01.12.1999 року працювала викладачем спорідненого інструменту - гітари з педагогічним навантаженням до дня звільнення 1,0 ставки (а.с.48). З матеріалів справи (а.с.49 ) вбачається, що за наказом директора школи від 12.06.2007 року персонально попереджено викладачі в кількості 10 осіб про можливе звільнення та закриття відділів театрального мистецтва, стилістики віражу та клас гітари, звіт про заплановане звільнення поданий у Канівський центр зайнятості від 18.06.2007 року на 6 осіб викладачів, в тому числі й позивачку. Актом комісії школи від 12.06.2007 року (а.с.53) засвідчено відмову [PERSON] підписати вказаний наказ про попередження, що не заперечила й сама позивач у судовому засіданні. За наказом відповідача від 17.08.2007 року №73-6 позивачку було звільнено з 18.08.2007 року «у зв»язку з обмеженням коштів на утримання дитячої школи мистецтв відповідно до п.1ст.40 КЗпП України та рішення виконавчого комітету № 132 від 21.03.2007 року про приведення чисельності штату до встановлених нормативів, зменшенням шкільної мережі, закриттям відділів, зменшенням чисельності учнів». Судом встановлено, що відповідачем згідно вищевказаних наказів було закрито клас гітари і при звільненні позивачки не враховано те, що вона прийнята та звільнена з посади викладача інструменту скрипки (а.с.4), клас якого не закритий. Відповідно до п.19 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.12.1992 року №9 із змінами і доповненнями суди зобов»язані з»ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві. Відповідно до вимог ч.2 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв”язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідачем на надано суду доказів виконання вказаної норми закону, а посилання на відсутність роботи для позивачки спростовується наступними доказами, встановленими у судовому засіданні. Так, згідно штатних розписів Дитячої школи мистецтв станом на 01.01.2007 року та на 01.09.2007 року (а.с.90,120) вбачається зменшення штатних одиниць викладачів школи з 38 до 32, але скорочення в дійсності не відбулось, поскільки із штатного розпису школи станом на 01.09.2007 року, вбачається, що кількість робочих годин (навантаження) 14 викладачів збільшилась до 1,5 й більше ставки, бюджетне фінансування школи збільшилось з 30899 грн. до 33672 грн.. Пункт 4.10 «Положення про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад», затвердженого 06.08.2001 року за №523 передбачає, що норма годин на одну тарифну ставку педагогічних працівників закладу становить 18 навчальних годин на тиждень. При цьому, зі штатного розпису станом на 01.09.2007 року (а.с.120 ) вбачається, що викладач по класу скрипки [PERSON] має педагогічне навантаження 28 год., що на 10 год. перевищує норму однієї ставки, що свідчить про можливість відповідача запропонувати позивачці 0,5 ставки по класу скрипки, про що вона просила у своїй заяві до роботодавця (а.с.36). Судом встановлено, що в порушення п.п.2.3,2.6 Колективного договору Канівської дитячої школи мистецтв (а.с.21) не пізніше як за три місяці до звільнення школа мистецтв не інформувала профспілковий комітет про всі зміни в організації навчально-виховного процесу, праці, скорочення штату та одночасно з попередженням про наступне вивільнення позивачці не було запропоновано жодної вакансії у школі. Посилання представників відповідача не недійсність вказаних умов колективного договору є безпідставним, поскільки ст.9-1, ч. 3 ст. 13, ст.18 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством гарантії, соціально-побутові пільги, положення договору поширюються на всіх працівників, незалежно від того, чи є вони членами профспілки і є обов»язковими. Крім цього, згідно ст.ст. 14-15 КЗпП України зазначений колективний договір укладений відповідно до вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 року, прийнятий загальними зборами трудового колективу 01.01.2007 року, підписаний адміністрацією та профкомом школи та зареєстрований Канівською міською профспілкою працівників культури 05.01.2007 року. В порушення вимог ст.44 та ст.116 КЗпП України [PERSON] не було виплачено своєчасно вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку, поскільки в самому наказі зазначено про виплату в розмірі тарифної ставки (а.с.46), а розрахунок при звільненні проведений лише 30.08.2007 року. Судом встановлено, що в порушення вимог ст.47 КЗпП України відповідач не видав [PERSON] в день звільнення належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення. Також судом встановлено, що звільнення позивачки відбулося 18.08.2007 року, тобто після закінчення двомісячного строку попередження про звільнення, який рахувався із 12.06. 2007 року до 12.08. 2007 року, чим порушено вимоги ст.49-2 КЗпП України. Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивачки з посади викладача по класу скрипки Канівської дитячої школи мистецтв з 18.08.2007 року в зв”язку із скороченням чисельності працівників за п.1ст.40 КЗпП України проведено з порушенням зазначених вище вимог КЗпП України, поскільки відповідач мав можливість надати позивачці навантаження по класу скрипки на 0,5 ставки яка є основною її спеціальністю. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не спроможна забезпечити собі педагогічне навантаження є безпідставним, поскільки відповідно до п.2.3 зазначеного «Положення про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад» пошук та залучення до навчання дітей відноситься до основних завдань закладу, і не є обов»язком самих викладачів. Посилання представника відповідача на відсутність учнів, які б хотіли навчатись у викладача [PERSON] спростовується листом батьків учнів, адресованим адміністрації школи від 29.08.2007 року (а.с.93). Згідно ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно вирішується питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позов підлягає задоволенню, поскільки, виходячи з довідки відповідача від 24.12.2007 року про середньомісячний заробіток позивачки в сумі 764,40 грн. (а.с.118) розмір втраченого заробітку в період із 18.08.2007 року до 08.02.2008 року складає 3608 грн.. Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України та п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди” - передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Тому суд вважає, що в результаті вказаних дій відповідача позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому потрясінні та тривалих душевних стражданнях внаслідок припинення трудових відносин і докладання додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням викладених обставин справи, думки сторін, суд оцінює завдану позивачці моральну шкоду в сумі 1000 грн. Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved