Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, в якому просить поновити строки звернення до суду, визнати незаконним наказ ДП «Дельта-лоцман» №230-к від 26.03.07р. про звільнення [PERSON] з посади першого заступника ДП «Дельта-лоцман» за п.1 ст.40 КЗпП України, поновити його на посаді першого заступника директора Державного підприємства «Дельта-лоцман» з 26.03.2007р., визнати недійсним запис Державного підприємства «Дельта-лоцман» про звільнення [PERSON] в трудовій книжці, зобов'язати Державне підприємство «Дельта-лоцман», внести виправлення в трудову книжку [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до наказу №326-к від 30.06.05р. він був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Дельта-лоцман» на посаду заступника директора з забезпечення економічної Безпеки підприємства. Наказом №530-к від 02.10.05р. він був переведений на посаду першого заступника директора. 06.03.06р. його було обрано керівником Профспілкової організації «Профспілка ДП «Дельта-лоцман». Дану посаду він займав з 06.03.2006р. по 03.07.2006р., що підтверджує протокол загальних зборів ПО «Профспілка ДП «Дельта-лоцман» та довідка з ЄДРПОУ. Як на правову підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.252 КЗпП України, відповідно до якої звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. При цьому вказує що 26.03.07р. його на підставі наказу №230-к було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно зазначає, що п.1 ст.40 КЗпП України є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Таким чином, вважає що наказ ДП «Дельта-лоцман» №230-к від 26.03.07р. є незаконним та суперечить вимогам ст.252 КЗпП України, оскільки до 03.07.07р. за ним зберігались гарантії надані законодавством працівникам підприємств обраних до профспілкових органів, щодо неможливості розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Крім того зазначає, що докази підтвердження зайняття посади керівника в ПО «Профспілка ДП «Дельта-лоцман» профспілка відмовлялась надати і надала лише 01.02.08р. (факсом) та ці докази мають суттєве значення для вирішення спору і відповідно ст.234 КЗпП України це є поважною причиною для поновлення судом строків звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те що позивачем без поважних причин було пропущено строки звернення до суду. Суд вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №326-к від 30.06.05р. [PERSON] був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Дельта-лоцман» на посаду заступника директора з забезпечення економічної безпеки підприємства. Наказом №530-к від 02.10.05р. [PERSON] був переведений на посаду першого заступника директора. 06.03.06р. [PERSON] було обрано керівником Профспілкової організації «Профспілка ДП «Дельта-лоцман». З протоколу загальних зборів ПО «Профспілка ДП «Дельта-лоцман» та довідки з ЄДРПОУ вбачається що дану посаду [PERSON] займав з 06.03.2006р. по 03.07.2006р. Відповідно ст.252 КЗпП України звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. 26.03.07р. [PERSON] на підставі наказу №230-к було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України . Пункт 1 ст.40 КЗпП України є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Отже наказ ДП «Дельта-лоцман» №230-к від 26.03.07р. виданий в суперечить вимогам діючому законодавства, в наслідок чого він є незаконним та таким що протирічить ст.252 КЗпП України, оскільки до 03.07.07р. за [PERSON] зберігались гарантії надані законодавством працівникам підприємств обраних до профспілкових органів, щодо неможливості розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. . Враховуючи що докази підтвердження зайняття посади керівника в ПО «Профспілка ДП «Дельта-лоцман» позивач отримав лише 01.02.08р., що підтверджується факсимільним повідомленням та ці докази мають суттєве значення для вирішення спору, суд вважає що в порядку передбаченим ст.234 КЗпП України строки звернення до суду підлягають поновленню. За таких обставин суд приходить до висновку що позовні вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення на роботі та про поновлення на роботі є обґрунтовані та обставини позовної заяви щодо цих вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в наслідок чого вказані вимоги підлягають задоволенню. За правила встановленими ч.3 ст. 235 КЗпП України обов'язок щодо зміни формулювання і вказівки в рішенні причини звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону, у органу який розглядає трудовий спір викає у випадку коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі. Згідно із ч.7 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Про те позовні вимоги щодо визнання недійсним запису про звільнення за зобов'язання про внесення виправлень до трудової книжки, не підлягають задоволенню, оскільки дія щодо внесення виправлень в даному випадку буде вчиняється на підставі судового рішення та така вимога на майбутнє не може задовольнятись, а дія щодо визнання недійсним запису про звільнення, за своїм змістом фактично є вимогою про внесення виправлень до трудової книжки.

Outcome: approved