overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], на торговий кіоск, який знаходиться в [ADDRESS], на грошові кошти, які розміщені на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями за законом першої черги є позивач та її діти [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] від прийняття належної їм спадщини відмовилися в користь [PERSON]. Остання прийняла спадщину, просить визнати її право власності на вищевказане спадкове майно. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO]. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 березня 2006 року видно, що покійний [PERSON] був спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкове майно складалося з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Горохівської міської ради від 30.06.2004 року № 98 стверджується, що [PERSON] був наданий дозвіл на переобладнання частини інидвідуального житлового будинку під об'єкт торгівлі по [ADDRESS]. Згідно з актом прийняття в експлуатацію стаціонарної малої архітектурної форми, торговий кіоск в [ADDRESS] встановлений згідно з паспортом прив'язки та виданими технічними умовами на проектування. З заяви, складеної 13 березня 2008 року та зареєстрованого приватним нотаріусом в реєстрі за № 248 видно, що [PERSON] від належної їй частки спадщини після смерті [PERSON] відмовилася в користь своєї матері [PERSON]. З заяви, складеної 24 березня 2008 року та зареєстрованого нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу в реєстрі за № 1728 видно, що [PERSON] від належної їй частки спадщини після смерті [PERSON] відмовилася в користь своєї матері [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про одруження, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла спадщину. А тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], на торговий кіоск, який знаходиться в [ADDRESS], та на грошові кошти, які розміщені на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] Горохівської філії Ощадного банку України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Позивач є її спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину. [PERSON] не знала, що треба звертатись в нотаріальну контору в шестимісячний строк для оформлення права на спадщину. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача Єлов М.А. в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємницею за заповітом після смерті [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає, що їй слід визначити додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Позивач є його спадкоємницею за законом, прийняла спадщину. [PERSON]. не знала, що треба звертатись в нотаріальну контору в шестимісячний строк для оформлення права на спадщину. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача Єлов М.А. в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємницею за законом після смерті [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає, що їй слід визначити додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

19.02.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.10.1998 року Дружелюбівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області зареєстрований шлюб з відповідачем, актовий запис № 05. Від сумісного подружнього проживання мають дітей [PERSON] [INFO] року народження та [PERSON] [INFO] року народження. З причини постійних сімейних сварок подальше спільне проживання з відповідачем неможливе. В серпні 2007 року шлюбні стосунки сторони припинили. Шлюб став існувати лише формально. З цього приводу позивач вимушений звернутися до суду про розірвання шлюбу. Спору майнового характеру та місце проживання спільних дітей не існує. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та обгрунтував обставинами викладеними в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась будучи належним чином повідомленою про день час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 01.10.1998 року в Дружелюбівській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб актовий запис № 05 (арк.с.6). Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] [INFO] року народження та [PERSON] [INFO] року народження (арк.с.7,8). В серпні 2007 року сторони фактично припинили спільне проживання, шлюб носить формальний характер, на примирення позивач не погоджується. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи обставини справи суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки формальний шлюб подружжя [PERSON] суперечить інтересам позивача у справі. Збереження шлюбу між сторонами у справі на переконання суду є неможливим. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в зв”язку з тим, що він не надає матеріальної допомоги на утримання доньки - [PERSON][INFO]народження і тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян з моменту подачі заяви до досягнення донькою повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши сторони, приходить до слідуючого: в судовому засіданні було встановлено, що сторони проживали в шлюбних відносинах з 24.12.1994 р., в період спільного проживання у них народилися донька - [PERSON] [INFO]народження. В свідоцтві про народження доньки батьком вказаний відповідач. В теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Згідно ст..180 СК України батьки зобов”язані утримувати своїх дітей до досягнення їх повноліття тому суд вважає, що даний позов необхідно задовольнити і з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а також державне мито у сумі 51 грн.00 коп. на користь держави та судовий збір за інформаційно-технічне забезпечення у сумі - 7 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розлучення в зв”язку з тим, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає задоволенню з інших підстав: сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1969 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через органи РАГСу сторони розірвати шлюб не змогли. В теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, в сім”ї склалися такі взаємовідносини, що їх подальше спільне життя стало неможливим. Суд вважає, що при таких обставинах зберегти сім”ю неможливо, тому шлюб їх необхідно розірвати, розділивши витрати порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, такого як трудова книжка, вказавши, що 13 липня 1970 року він розпочав свою трудову діяльність трактористом у Красноармійській міжколгоспній шляхово-будівельній організації. Зазначене підприємство було його першим місцем роботи і саме воно завело йому трудову книжку, яку він, після звільнення 17.08.1972 року, надавав іншим своїм роботодавцям упродовж своєї трудової діяльності, де робилися відповідні записи. Так, з 23.08.1972 року по 17.11.1972 року він працював трактористом у Красноармійському комбінаті КПД. Після служби в армії він продовжив працювати на вказаному підприємстві до 22.09.1975 р. Потім працював у радгоспі «Красноармієць» (07.10.1975 р.-05.11.1983 р.). З 22 грудня 1983 року по 30 грудня 1988 року він працював на підприємствах Району Крайньої Півночі РСФРР, про що в трудовій книжці маються відповідні записи. В 1999 році він, вже громадянин Росії, повернувся на Україну, отримавши 19.06.1999 року посвідку на постійне проживання в Україні. З 04.08.1999 року він працював машиністом екскаватора у Шахтобудмантажному управлінні № 2 ДВАТ «Донецькбудмонтаж», кочегаром у Першотравневому ясла-садку, а з 22.06.2005 року і по теперішній час працює трактористом у СТОВ «Першотравневе». За весь час своєї трудової діяльності, ані він сам, ані працівники відділу кадрів підприємств, на яких він працював, не звернули уваги на те, що запис прізвища зроблений з помилкою, а саме, на першій сторінці трудової книжки записано «[PERSON]», в той час, як за паспортом він «[PERSON]». Вказана помилка перешкоджає йому оформити у пенсійному фонді пенсію. У зв'язку з наведеним він просить заяву задовольнити, та встановити факт належності йому трудової книжки. У судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах і просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Красноармійському районі Донецької області не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що заявник у справі [PERSON] є громадянином Росії, що підтверджується паспортом, виданим на його ім'я, а також посвідкою на проживання, також виданою на ім'я [PERSON] (а.с.7а,9). Втім, як встановлено при розгляді справи, трудова книжка видана на ім'я «[PERSON]», 1952 року народження (а.с.14). Таким чином, ім'я та по батькові у названих документах ідентичні, що дає підстави встановити факт належності трудової книжки заявнику. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки надає йому можливість реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно до [PERSON], зазначивши, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме, жилий будинок з відповідними надвірними спорудами та побудовами, розташований [ADDRESS]. Земельна ділянка не приватизована. Вказаний будинок належав батькові на підставі договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 9 січня 1958 року за реєстром № 194. Спадкоємцями на вказане майно є дружина померлого, його мати [PERSON], відповідачка у справі, він, та дочка померлого [PERSON], яка [INFO] померла. Після смерті батька заяви до нотаріальної контори ніхто не подавав, але, він зазначив, що відповідно до ЦК України в редакції 1963 року він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління майном спадкодавця, бо на руках в нього залишилися всі документи. які підтверджують наявність у спадкодавця спадкового майна, і більше того, він проживав у вказаному будинку зі своїми батьками на момент смерті батька. У зв'язку з викладеним вважає, що прийняв спадщину після смерті [INFO] батька і просить задовольнити позов, та встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька на вказане майно і визнати за ним на це майно право власності. В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав, наполягав на її задоволенні. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти задоволення вимог позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року позивач вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини позивачем і визнати за ним право власності на спадкове майно. А визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 18.08.1970 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у Радянському бюро ЗАГС м. Київ, актовий запис № 505. Шлюб у неї перший. Від даного шлюбу мають повнолітню дитину. Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за неподібності характерами. Шлюбні відносини між ними припинилися з червня 2004 року, загальне господарство вони не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження родини неможливе. Відповідач відмовляється звернутися до органу реєстрації актів цивільного стану, та добровільно оформити розірвання шлюбу, у зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час слухання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили в шлюб 18.08.1970 року, який зареєстровано у Радянському бюро ЗАГС м. Київ, актовий запис № 505 (а.с.6), від шлюбу мають повнолітню дитину, шлюбні відносини припинені з червня 2004 року, через неподібності характерів, примирення між ними неможливе, сім'я розпалась остаточно, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, витрати по розірванню шлюбу слід покласти на відповідача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка 19.02.2008 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 26.05.2000 року, зареєстрованому виконкомом Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач веде аморальний спосіб життя, байдуже ставиться до виховання дитини, з січня 2008 року припинив надавити сім»ї матеріальну допомогу, тому позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні просила суд розглянути справу у попередньому судовому засіданні, підтвердила свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні не заперечував про розгляд справи у попередньому судовому засіданні, визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку позивача та відповідача, давши оцінку доказам наданим сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 26.05.2000 року, зареєстрованому виконкомом Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4 ). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с 4). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Валівської сільської ради Криворізького району № 15 від 18.02.2008 року (а.с. 5). Відповідач з січня 2008 року матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із названим позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив, що [INFO] помер племінник позивача- [PERSON], якому на праві приватної власності належало: домоволодіння за адресою: [ADDRESS], майновий пай в КСП ім.Шевченко Криворізького району Дніпропетровської області, земельні ділянки, розташовані на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, грошові внески в «Ощадбанку України». Окрім позивача інших спадкоємців не має. Позивач 11.12.2007 року звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено на підставі того, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви. Вважає, що строк на прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки є чоловіком похилого віку та часто хворіє. Представник позивача просить суд визначити позивачу додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори. Представник відповідача- Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Костирьова Л.М., згідно її заяви від 11.03.2008 року (а.с.28), позовні вимоги визнала в повному обсязі. Проти встановлення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не заперечувала. Просила справу розглянути за її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з дня відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Той факт, що позивач є рідним дядьком [PERSON] підтверджується рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 01.02.2008 року (а.с.23). З постанови Першої Криворізької державної нотаріальної контори № 1099/2-25 від 11.12.2007 року (а.с.18) вбачається, що позивач звертався до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено на підставі того, що він пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини. Аналізуючи в сукупності всі докази в справі, суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк з поважної причини, і йому слід визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

06.03.08 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження та паспорта його прізвище значиться як [PERSON]. В 1970 році був прийнятий на роботу в колишній колгосп „Комсомолець” Ратнівського району. 17 червня 1972 року йому було видано трудову книжку в якій помилково було записано, що він по-батькові є [PERSON], а тому даний запис не відповідає дійсності. Просить встановити факт належності йому трудової книжки в зв'язку з необхідністю оформлення документів для виходу на пенсію. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні підстав заявлених вимог не оспорював і проти їх задоволення не заперечував. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку: Відповідно до ст..234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні встановлено і це підтверджено приєднаними та дослідженими об'єктивними доказами про те, що відповідно до свідоцтва про народження заявника та його паспорта прізвище значиться як [PERSON]. Трудова книжка виписана на[PERSON],1947 року народження. Документами про особу заявника підтверджено, що останній народився в 1947 році, а довідкою Велимчанської сільської ради стверджено, що [PERSON] дійсно проживає в селі Велимче Ратнівського району та працював в колишньому колгоспі „Комсомолець”. Виходячи з наведених вище обставин суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог , а тому

Outcome: approved