Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що вона з 1982 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі вони придбали нежитлове приміщення - магазин, розташований в [ADDRESS]. Шлюб між сторонами розірваний. Просила визнати за нею право власності на Уг частину магазину як частки спільного майна подружжя та здійснити його розподіл в натурі. Відповідач для розгляду справи у даному судовому засіданні не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце її слухання. Доказів про поважність своїх причин суду не надав, у попередніх судових засіданнях з позовом не погодився, мотивуючи тим, що має намір звертатись до суду з зустрічним позовом про розподіл майна подружжя. В наданий судом для цього строк зустрічного позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 травня 1982 року перебували у шлюбі (а.с.13). Свідоцтво про розірвання шлюбу видане 30 січня 2007 року (а.с.14). За час перебування сторін у шлюбі, 18 грудня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу магазину, а саме будівель «А», «В», «Г», розташованих в [ADDRESS] на ім»я відповідача (а.с.15). Згідно облікових даних БТІ, приміщення зареєстроване за Садівським споживчим товариством (а.с.31). Договір купівлі-продажу між головою правління споживчого товариства [PERSON] та відповідачем нотаріально посвідчений, нотаріусу надавались правовстановлюючі документи на об»єкт продажу. Відповідач у 2004 році розпочав процедуру реєстрації об»єкту - як власник замовив технічний паспорт на нежитлове приміщення, який було видано 31 серпня 2004 року (а.с.7-12). Згідно даних технічного паспорту, даних про самочинні будівлі відсутні. Реєстрація права власності в органах БТІ здійснена не була, відповідач ухиляється від участі у розгляді справи, а також від вчинення будь-яких дій, що можуть привести до задоволення позовних вимог позивача, яка в свою чергу позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію права власності через те, що за договором покупцем значиться відповідач. За наведених обставин суд вважає, що спірне нежитлове приміщення є спільним сумісним майном подружжя і може бути за вимогою одного з подружжя поділено між ними. При визначенні часток подружжя у нежитловому приміщенні, суд виходить з положень ст.70 СК України, відповідно до яких частки сторін є рівними. При цьому відповідач не надав заперечень проти вказаної обставини, його пояснення про те, що сторони набули і інше майно, яке він бажає розділити, обґрунтування у судовому засіданні не знайшли, своїм правом на надання зустрічного позову відповідач не скористався. При визначенні варіанту розподілу приміщення, суд бере за основу варіант №2 за висновком судової будівельно-технічної експертизи розподілу магазину та складу, оскільки за обома варіантами відхилення від ідеальних часток сторін є однаковими, однак в приміщенні «А» магазину (торгівельному) за варіантом №2 площі співвласників будуть рівними. Позивач з розрахунками компенсацій, обсягу та вартості переобладнань згодна. При визначенні , яку частину будівлі магазину та складу виділити сторонам, суд виходить з позиції позивача, яка просить виділити їй частину з обладнаним входом, вона займається підприємницькою діяльністю (а.с.6), магазин потрібен їй для цієї мети. На спростування даної позиції відповідачем доказів не надано. При визначенні розміру витрат на переобладнання суд приймає за увагу суму, визначену за висновком судової будівельно-технічної експертизи у локальному кошторисі (додаток №5, а.с.90-91) як прямі затрати будівельних робіт, що складаються з вартості будівельних матеріалів та проведення робіт (заробітна плата), у сумі 5781 грн., не враховуючи інші витрати у вигляді витрат на оплату не зайнятих у будівництві осіб, податків, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved