Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

05 лютого 2008 року, позивач звернулась до відповідача з позовом про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку посилаючись на те, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), являється рідною донькою [PERSON]. За життя [PERSON] купила у громадянки [PERSON] земельну ділянку розташовану в [ADDRESS], площею 0,08985 га на землях Лозівської міської ради Харківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказане домоволодіння було зареєстроване на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2000 року. На даний час домоволодіння знесене, що підтверджується довідкою бюро технічної інвентаризації від 04 травня 2000 року. Мати позивача померла [INFO] року. Із-за відсутності правовстановлюючих документів, позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, але фактично спадщину прийняла, так як користується та розпоряджається земельною ділянкою, сплачує за неї податок. На підставі викладеного, позивач прохає суд продовжити строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,08985 га та розташована на землях Лозівської міської ради Харківської області і передана у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку. У попередньому судовому засіданні 26 лютого 2008 року, позивач надала суду уточнюючу позовну заяву, уточнення якої виражені втому, що, вона прохає суд, тільки продовжити строк. Однак, 25 березня 2008 року, подала письмову заяву, якою уточнила свої позовні вимоги, саме в тому, що прохає суд і продовжити їй строк для прийняття спадщини і визнати за нею право власності на спадщину. У судовому засіданні, позивач підтримала свою уточнену позовну заяву\~ та пояснила, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), являється рідною донькою [PERSON]. За життя [PERSON] купила у громадянки [PERSON] земельну ділянку розташовану в [ADDRESS], площею 0,08985 га на землях Лозівської міської ради Харківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказане домоволодіння було зареєстроване на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2000 року. На даний час, домоволодіння знесене, що підтверджується довідкою бюро технічної інвентаризації від 04 травня 2000 року. Мати її, померла [INFO] року. У встановлений законом строк, вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини у зв»язку з тим, що були відсутні правовстановлюючих документів, однак фактично, вона спадщину прийняла, про що свідчить те, що вона користується та розпоряджається земельною ділянкою, сплачує за неї податок. Саме з підстав вищевикладеного, вона й\~ вона звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні інтереси відповідача - виконкому Лозівської міської Ради, представляла [PERSON], на підставі довіреності від\~ 26 лютого 2008 року, що не суперечить положенням законодавства України, оскільки, відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України - сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження, крім справ про усиновлення, можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника. Частиною 3 даної статті встановлено, що юридичних осіб представляють їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники. \~Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Представник відповідача вказала, що знаходить уточнюючі позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Третьою особою по справі - Лозівською держаною нотаріальною конторою Харківської області - до суду подано повідомлення від\~ 14 лютого 2008 року, зареєстроване в журналі вхідної кореспонденції\~ Лозівського міськрайонного суду Харківської області 21 лютого 2008 року № 4382, за підписом завідуючої Лозівською держаною нотаріальною конторою, про те, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку. У судовому засіданні, 07 квітня 2008 року, за довіреністю від 07 квітня 2008 року, інтереси третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області представляла - [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Згідно ксерокопії паспорту (а.с.№5-9) вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.№ 11), дійсно вбачається, що [PERSON], є донькою [PERSON] та [PERSON]. \~Позивач в своїй позовній заяві вказала, що вона була одружена з [PERSON], в зв'язку з чим змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що надала ксерокопію довідки з Лозівського відділу РАЦС Харківської області (а.с.№14). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.№16), вбачається, що [PERSON], померла [INFO] року. Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 травня 2000 року, вбачається, що [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,08985 га (а.с.№15). З огляду на завірену ксерокопію державного акту на право приватної власності на землю від 14\~ серпня 1997 року Серія [NUMBER], виданого Лозівською міською радою, вбачається, що дійсно, земельна ділянка, яка розташована за адресою [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с.№48). Із пояснень позивача, у судовому засіданні судом було з»ясовано, що [PERSON], не встигла за життя оформити на себе право власності на дану земельну ділянку, хоча користувалася нею. Відповідно до частини 2 ст.41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року з послідуючими змінами та доповненнями громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. \~Згідно до ст.328 ЦК України встановлено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність якого не встановлена судом. З огляду на викладене, суд знаходить необхідним визнати за [PERSON], померлою\~ [INFO] року, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] придбану нею у [PERSON] и [PERSON], за договором купівлі продажу, якою вона розпоряджалася, однак, за життя не встигла оформити на неї право власності. З пояснень позивача, та ксерокопії свідоцтва про народження на її ім»я, судом з»ясовано, що\~ \~дійсно позивач є спадкоємицею першої черги за законом на спадкове майно, яке залишилося від [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки, відповідно до статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що\~ зв»язку зі смертю спадкодавця, позивач дійсно має право на прийняття спадщини, оскільки згідно до положення частини 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Необхідно зазначити, що\~ відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач у своєму позові вказала, що після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно таке як земельна ділянка розташована в [ADDRESS], площею 0,08985 га на землях Лозівської міської ради Харківської області, яке вона має намір прийняти, однак, у зв»язку з тим, що вона пропустила, встановлений законом шестимісячний строк для звернення до державної нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини, бо тільки у 2008 році, знайшла документи на дану земельну ділянку, тому і звернулася до суду з даним позовом. Згідно до положення статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із пояснень позивача, встановлено, що дійсно, позивач у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що були відсутні установчі документи на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS].При цьому позивач вказала, що після смерті своєї матері [PERSON], вона фактично прийняла спадщину, оскільки користувалася даною земельною ділянкою та сплачувала за користування нею податок на землю, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція №7 від 27 липня 2007 року (а.с.№17). Позивач вказала, що вважає причину пропуску строку поважною тому і прохає суд призначити їй строк достатній для подання заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини. Згідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених матеріалів справи, суд знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму 30 гривень, про що надано квитанцію (а.с.№ 1), та судовий збір на суму в 51 гривня, що підтверджується квитанцією (а.с.№ 2) та квитанцію\~ про сплату судового збору на суму в 112 гривень (а.с.№47). У судовому засіданні 07 квітня 2008 року, позивач подала до суду свою письмову заяву (а.с.№46), якою прохала суд не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved