Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, примусове зняття з реєстрації, в якому зазначив, що його матір [PERSON], подарувала йому житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Договір дарування посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Зачепилівського нотаріального округу [PERSON] від 18.05.2007 року №14604175, тобто на момент зазначеної він став повноправним власником зазначеного домоволодіння, але вступити у повне володіння і користування даним об'єктом приватної власності йому заважає той факт, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку і в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає. Відповідач у вказаному будинку не проживає, обов'язків по утриманню та оплаті комунальних послуг не виконує, тому [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, пояснив суду, що при нарахуванні оплати за житлово-комунальні послуги відповідача враховують як проживаючого, хоча він в будинку не проживає, крім того, реєстрація [PERSON] в його будинку заважає оформити житлові субсидії, тому він просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком та в примусовому порядку зняти його з реєстрації. Відповідач - [PERSON] ні в попереднє судове засідання, ні в судовий розгляд справи не з'явився, хоча належним чином був повідомлений. Відповідно до ст. 224 ЦПК України „У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи”. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає в по [ADDRESS]поруч з будинком №99, який належить позивачу [PERSON] і підтвердила той факт, що протягом останнього року [PERSON] жодного разу не з'являвся. Свідок [PERSON]пояснив суду, що він проживає в по [ADDRESS] поруч з будинком №99, який належить позивачу [PERSON] і підтвердив той факт, що протягом останнього року [PERSON] жодного разу не приїздив в будинок №99, в якому він прописаний, зі слів [PERSON] участі по оплаті комунальних послуг не приймав. Суд вислухавши сторони, свідків, дослідив інші матеріали справи: - паспорт серія [NUMBER], виданий 10.01.2000 року Зачепилівським РВ УМВС України в Харківській області, - домову книгу будинку №99, - технічний паспорт на садибний будинок [ADDRESS], - характеристику будинку, - заповіт [PERSON], серія [NUMBER], - витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, №522938, - договір дарування житлового будинку, серія ВЕЕ №777801, - про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія ССС №541360, - свідоцтво про смерть [PERSON], серія [NUMBER]. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами повинні регулюватись згідно вимог : - ч.1 ст. 383 ЦК України “Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб...”, - ст. 150 ЖК України “Громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд...”, - ч. 1 ст. 71 ЖК України “При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців”, - ст. 72 ЖК України “Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку”, - ч. 2 ст. 15 ЦК України, згідно якої „Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. - пп.3 п.2 ст. 16 . ЦК України, згідно якого „Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: Припинення дії, яка порушує право”, - п.1 ст. 7 ЗУ “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється ... на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд дійшов висновку, що позов громадянина [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, примусове зняття з реєстрації підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, він сплачує комунальні послуги, дбає за забезпеченням схоронності будинку, провадить за свій рахунок поточні ремонти і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] протягом останнього року жодного разу не з'явився в будинку, де прописаний, не сплачує витрати по утриманню житла і в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Дії відповідача [PERSON] порушують передбачені законом права позивача [PERSON] і для їх усунення потрібне визнання громадянина [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved