Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

14 листопада 2000 року відбулися загальні збори членів КСП ім.Ленина, які затвердили підсумковий баланс КСП ім.Ленина, план поділу майна та земель між членами КСП та новими підприємствами, створеними на базі КСП. СФГ «Плантатор », у якому на тої було 95 членов було виділено в натурі майно, в тому чісле - приміщення СТО (станціі технічного обслуговування ), пристройки до нього, огорожі, асфальтове покриття двору, які розташовани за адресою: [ADDRESS]. 15 грудня 2000 року члени СФГ «Плантатор» уклалі договір, згідно з яким домовилися не виділяти кожному частку в натурі, для вирішення питань співвласників в суді та інших установах щодо іх спільного майна доручити [PERSON] представляти іх інтереси . Однак даний майновий комплекс по призначенню не використався, став робитися непридатним. Позивачка, вирішивши придбати його з метою почати займатися підприємницькою діяльністю, звернулася до засновника СФГ “Плантатор” [PERSON] з проханням встановити ціну і продати її цей комплекс СТО. На загальних зборах членів СФГ «Плантатор» 5 серпня 2007 року було отримано згода всіх членів СФГ на продаж цього приміщення СТО за 21000 грн. При укладенні договору купівлі-продажу сторонами було погоджені всі належні умови купівлі-продажу, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. [PERSON] розплатилася з СФГ «Плантатор», що підтверджено розписками членів СФГ, її дозволили користуватися вказаними об'єктами нерухомого майна. Відповідач взяв на себе обов'язок оформити договір купівлі-продажу нотаріально у термін до 1 грудня 2007 року мотивуючи це постійною зайнятістю на роботі. Проте до теперішнього часу не здійснив дій щодо нотаріального посвідчення договорів, в зв'язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, або при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У відповідності зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим лише на тих доказах, що були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON], якій діє за дорученням (а.с.77), позов визнав. На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: Дійсно, згідно протоколу загальних зборів уповноважених членів КСП ім.Леніна Антрацитівського району від 14 листопада 2000 року було ухвалене рішення про затвердження переліку майна, що становить пайовий фонд і розподіляється між членами КСП і та новими підприємствами, створеними на базі КСП, СФГ «Плантатор» було виділено в натурі майно, в тому чісле - приміщення СТО (станціі технічного обслуговування ), пристройки до нього, огорожі, асфальтове покриття двору(а.с.60). На загальних зборах членів СФГ «Плантатор» 5 серпня 2007 року було отримано згода всіх членів сільськогосподарського фермерського господарства на продаж [PERSON] цього приміщення СТО, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за 21 тіс. грн.. (а.с.81), факт одержання членами СФГ «Плантатор» від позивача 21 тис. грн. за приміщення СТО, пристройки до нього, огорожі, асфальтове покриття двору, підтверджується розпискою (а.с.68) та відомістю видачі грошей членам СФГ «Плантатор» (а.с.84-86). Згідно зі ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 657 Цивільного Кодексу України договір купівлі-продажу майна укладається у письмовій формі і підлягає, зокрема, нотаріальному посвідченню. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: approved