Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом . Свої вимоги мотивував тим, що позичив [PERSON] гроші у сумі 9 200 грн., частину з яких - 7500 грн. перерахував останньому банківськими переказами, а 1800 грн. передав особисто в руки. 20 жовтня [PERSON] написав розписку про отримання в борг грошей і зобов”язався повернути борг до 2.11.2006 року. Але пізніше з”ясувалось, що відповідач [PERSON] повертати борг не збирається. 18 січня 2007 року батько [PERSON] [PERSON] приїхав в м. Охтирка і прийняв на себе зобов”язання виплатити борг сина в сумі 9200 грн. на протязі 2007 року, про що також написав розписку. Але борг до цього часу не повернутий, що змусило його звернутись з позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позов в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку основного боргу за договором позики підтримали повністю, що стосується 3% річних за прострочення повернення боргу, то просили стягнути 344 грн. 10 коп., тобто на день винесення рішення. Крім того позивач також просить стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 3000 грн., витрати по наданню правової допомоги в сумі 500 грн. та сплачені ним судові витрати. Крім того, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що остання сума, яка була передана [PERSON], не 1800, а 1700 грн. На думку позивача, та його представника, оскільки розписка написана обома відповідачами, тому вони повинні нести солідарну відповідальність. Відповідач [PERSON] до суду не з”явився, але надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність за участю представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з”явився, в запереченнях на позовні вимоги [PERSON] позов не визнав, просив справу розглядати у його відсутність за участю представника. Представник відповідачів [PERSON] позов від імені [PERSON] в частині стягнення суми основного боргу 9200 грн. та 3% річних в сумі 344 грн. 10 коп. визнав повністю. В частині стягнення моральної шкоди не визнав і суду пояснив, що право позивача на відшкодування моральної шкоди не передбачена ні розписками, ні законом, оскільки між ними виникли правовідносини, які випливають із зобов”язального права. Просив також відмовити в задоволенні вимог про стягнення витрат по наданню правової допомоги, оскільки, на його думку, таке право виникає лише тоді, коли представником є адвокат, а не інший фахівець в галузі права. Судові витрати просив стягнути пропорційно задоволенню позовних вимог. Представник відповідача позов від імені відповідача [PERSON] не визнав і суду пояснив, що розписка була написана його довірителем під тиском зі сторони позивача. Крім того дана розписка була написана без погодження з сином, який не відмовився від повернення боргу. Тому у даному випадку не було переведення боргу від сина на батька. Також не виник і солідарний обов”язок, оскільки такий обов”язок не передбачений ні розпискою, ні законом. Тому у позові [PERSON], до [PERSON] - просив відмовити. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази, дійшов висновку про наступне. Судовим розглядом справи встановлено, що у жовтні 2006 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 9200 грн., частина грошей була перерахована на ім”я [PERSON] банківськими переказами: 11.10.2006 року - 3 000 грн; 16.10.2006 року - 2000 грн., 21.10. 2006 року - 2500 грн.. 1700 грн. було передано позивачем особисто відповідачу 20.10.2006 року. Відповідач [PERSON] зобов”язався повернути всю суму боргу до 2.11.2006 року. Досягнута домовленість між сторонами підтверджується письмовою розпискою від 20.10.2006 року, написаною власноручно [PERSON]. Проте [PERSON] своє зобов”язання по поверненню боргу не виконав.18 січня 2007 року відповідач [PERSON] написав [PERSON] розписку, в якій зазначив, що він зобов”язується на протязі 2007 року повернути борг сина в сумі 9200 грн. Але також гроші не повернув. Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини , які випливають із зобов”язального права, тобто з приводу боргу за договором позики. Дані правовідносини підлягають вирішенню на підставі ст. ст. 509, 510, 526, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 509, 510, 526 ЦК України зобов”язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов”язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Сторонами у зобов”язанні є боржник і кредитор. Зобов”язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов”язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1046,1047, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов”язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем, визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов”язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі...) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов”язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] борг за договором позики добровільно не повертає, тому даний борг в сумі 9200 грн. підлягає стягненню з нього на користь позивача через суд. Крім того, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути також на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 344 грн. 10 коп. за період з 2.11.2006 року по 10.01.2008 року по день винесення рішення суду (розрахунок додається). Дана сума ніким не оспорюється. Що стосується розписки про повернення боргу, написаної 18.01.2007 року [PERSON] та доводів позивача та його представника про солідарну відповідальність [PERSON] і [PERSON], то суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов”язок, або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов”язання. У даному випадку солідарний обов”язок відповідача не виник, оскільки такий обов”язок не передбачений ні розписками , ні Законом. Крім того, на думку суду, не було і переведення боргу, відповідно до положень ст. ст. 520, 521 ЦК України. Оскільки переведення боргу - це багатосторонній договір, в силу якого саме первісний боржник по зобов”язанню за згодою кредитора переводить свій обов”язок на нового боржника. А в даному випадку [PERSON] не відмовлявся від виконання грошового зобов”язання, нова розписка була написана [PERSON] без його відома, тому суд вважає, що саме [PERSON] є належним відповідачем у даній справі. Тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами випливають із зобов”язального права, яке передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання зобов”язання лише у випадках, встановлених договором або Законом (ст. 611 ЦК України). Оскільки ні розпискою, виданою відповідачем [PERSON], ні положеннями законодавства, яке регулює дані правовідносини, право позивача на відшкодування моральної шкоди не передбачено, тому в задоволенні позову позивачу в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 86 грн.50 коп. (95 грн.- 8 грн. 50 коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Підлягають також задоволенню вимоги позивача в частині стягнення на його користь витрат по наданню правової допомоги в сумі 500 грн відповідно до положень ст. 85 ЦПК України, оскільки при підготовці позовної заяви ,при розгляді справи у суді приймав участь представник, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги, актом виконання робіт за договором, квитанцією про оплату за надання правової допомоги . Даний представник є фахівцем в галузі права, що підтверджується копією диплома, зареєстрований як приватний підприємець по наданню юридичних послуг. Сума оплати за надання правової допомоги не перевищує граничних розмірів компенсації, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590.

Outcome: partial