Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 22 травня 2007 р., укладений між позивачем та відповідачами, будівлі автогаража, складу зберігання коренеплодів, АВР і котельні на території Новопавлівськоїь сільської ради Каланчацького району, та визнати за ним право власності на вказане майно. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідачі у справі 22 травня 2007 р. продали йому будівлю автогаража, склад зберігання коренеплодів, АВР і котельну, які знаходяться на території Новопавлівської сільської ради без визначення вулиці та номерації забудов. Відповідачі являлись співвласниками зазначеного майна на підставі виділення їм майнових паїв колишнього СВК «Серп і Молот». Співвласники майнових паїв, колишні члени СВК «Серп і Молот» були об»єднані в Спілку громадян - власників землі та майнових паїв «Новопавлівська». Протоколом загальних зборів співвласників майнових паїв від 26.03.2007 р. за № 1 та актом прийому-передачі позивачеві було передане куплене ним майно в натурі. Згідно розписки відповідачі отримали від нього гроші в сумі 1000 грн. за продане ними майно по ціні домовленості та у відповідності до їх частки в спільній частковій власності. Підписи про отримання грошей в розписці завірені секретарем Новопавлівської сільської ради. Після отримання відповідачами грошей позивач володіє і користується цим майном,здійснює його охорону. Відповідно до вимог чинного законодавства договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Ці вимоги цивільного законодавства не були виконані позивачем із-за необізнаності з нормами закону. Відповідачі, отримавши гроші за нерухомість, вважають, що всі умови договору виконані. Крім того, відсутні документи про державну реєстрацію права власності на спірне майно. Тому здійснений правочини є нікчемним в зв”язку з недодержанням сторонами вимог ст.209,220 ЦК України, що змусило позивача звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідачі позов визнають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 22 травня 2007 р. позивач купив у відповідачів будівлю автогаража, склад коренеплодів, АВР та котельну, які знаходяться на території Новопавлівської сільської ради без визначення вулиці та номерації забудов. Позивач сплатив вартість зазначеного майна , а відповідачі передали йому нерухомість. В теперішній час позивач має намір належне оформити правоустановлюючі документи на нерухоме майно. Спору відносно передачі майна та оплати між сторонами нема. Разом з тим позивач не має змоги оформити придбане нерухоме майно на своє ім”я в зв”язку з тим, що відповідачі ухилилися від належного оформлення договору купівлі-продажу. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов»язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути оформлений у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Вказані вимоги чинного законодавства не були виконані позивачем із-за необізнаності норм цивільного права та ухилення відповідачів від належного оформлення права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.220 ЦК України , якщо сторони домовились щодо істотних умов договору і відбулось повне виконання договору, але одна із сторін ухилилась від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved