overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що є спадкоємцем після смерті [PERSON]. Не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальної конторі, тому просить суд визнати право власності на спадок. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви про визнання та підтримання позову та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, судом не встановлено, до складу спадщини входять грошові вклади. Відповідно до ст. 61 ЦПК України суд вважає, що інші обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а саме, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

У січні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину : [PERSON] - [INFO] у розмірі &frac14; частини всих видів заробітку / доходу/ щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму , посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини . В судовому засідання позивачка позов підтримала частково , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, прохає визначити аліменти в розмірі 150 грн в місяць, від стягнення 100 грн. за надання юридичної допомоги - відмовилась . Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує та прохає визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. . Суд, заслухавши пояснення позивача , відповідача , дослідивши докази та давши їм оцінку у їх сукупності приходить до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи сторони від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO] . Як видно з довідки про доходи [PERSON] в 2007 році аліменти не сплачував. Батько добровільно аліменти сплатив 11.02.2008 року в с умі 178 грн. 16 коп за січень 2008 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі . Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину , визначається судом . Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі суд може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що до стягнення слід визначити 150 грн. Витрати пов'язані з наданням правової допомоги не підлягають задоволенню, поскільки позивачка відмовилась від їх стягнення. Поскільки позивачка за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, то згідно ст.. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 51 грн, та 7-50 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

У грудні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на сина - [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/4 частини всих видів заробітку / доходу/ щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму , посилаючись на те, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини . В судовому засідання позивач позов підтримав , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві . Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч у встановленому порядку повідомлена про день та час розгляду справи. Суд не має відомостей про причини неявки відповідача. Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши докази та давши їм оцінку у їх сукупності приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи сторони від шлюбу мають сина - [PERSON] - [INFO] . Згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2007 року місцем подальшого проживання дитини визначено з його батьком [PERSON] Мати добровільно аліменти не сплачує. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, яка буде стягуватись як аліменти на дитину , визначається судом . Поскільки позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, то згідно ст.. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 51 грн, та 7-50 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з|із| позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі &frac14; частини від всіх видів доходів, вказавши, що відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Крім того, просить стягнути з відповідача 300 грн. щомісячно на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років. У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частини від всіх видів доходів, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини. Відповідач до суду не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених ст.ст. 224-226 ЦПК України. |цілковитому| |обсязі| Суд, вислухавши позивача |очевидців|, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005р. (а.с.8), від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). 06.11.2007р. сторони шлюб розірвали (а.с.2). Згідно довідки з місця проживання, дитина проживає з матір′ю (а.с. 4). Відповідач заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов′язані брати участь у утриманні неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому право на утримання виникає за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п.6 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оцінюючи надані докази, оскільки відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі &frac14; частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 14.11.2007р. на користь позивачки. Стягнути з відповідача кошти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову, на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років. На підставі ст. 88 ЦПК| України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Допустити негайне виконання рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування| в частині|частці| стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

В поданій до суду заяві [PERSON] вказала, що [INFO] у власному житловому будинку в селі Бірки Любешівського Волинської області помер її чоловік - [PERSON], 1953 року народження. При зверненні до органу РАЦСу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть чоловіка, мотивуючи відсутністю підтверджуючих документів. Просить судовим рішенням встановити факт смерті - [PERSON], оскільки це необхідно для одержання допомоги на поховання. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала повністю. Представник зацікавленої особи Бірківський сільський голова на розгляд справи не з'явився, хоча подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради та вказує, що не оспорюють встановлення факту смерті [PERSON], який мав місце [INFO] в с.Бірки Любешівського району Волинської області в судовому порядку. Заслухавши пояснення заявниці, заяву Бірківського сільського голови, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Факт смерті громадянина [PERSON] підтверджується в суді доказами, а саме: довідкою Бірківської сільської ради Любешівського району від 09.01.2008 року № 17 з якої вбачається, що [PERSON] дійсно помер [INFO] і похований на кладовищі села Бірки Любешівського району Волинської області; показаннями свідків: [PERSON] та [PERSON], які ствердили, що [INFO] у власному житловому будинку в с. Бірки Любешівського району Волинської області помер [PERSON] та був похований на кладовищі села Бірки Любешівського району. Наведені вище обставини дають суду достатні підстави вважати факт смерті [PERSON] доведеним. Встановлення даного факту матиме для заявниці юридичне значення, оскільки буде підставою для отримання допомоги на поховання та свідоцтва про смерть.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 2708 грн. 61 коп., посилаючись на те, що відповідач на протязі тривалого часу своєчасно не оплачує в повному обсязі надані позивачем послуги, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість. Відповідачі позов визнали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], мешкають за вказаною адресою, та є споживачами послуг МКП “Херсонтеплоенерго” з теплопостачання. Згідно з розрахунком мають заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання станом на липень 2007 року в сумі 2708 грн. 61 коп. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, матеріалами справи та відповідачами не заперечуються. За таких обставин вимоги позивача в силу ст.ст. 67, 68 ЖК України та п.п. 18, 20, 30 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, на вказані правовідносини розповсюджується загальний трирічний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України, у зв'язку з чим суд вважає можливим задовольнити позов частково в межах цього строку та стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з липня 2004 року по червень 2007 року включно в сумі 1585 грн. 11 коп. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач 26.11.2007 року звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], мотивував свої вимоги тим, що почав оформлення документів для звернення до держнотконтори, однак своєчасно не мав можливості звернутися до нотаріуса в зв'язку з відрядженням, тому пропустив встановлений законом шестимісячний строк з поважних причин. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили встановити додатковий строк у два місяця. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином сповіщений, заперечень щодо вимог позивача чи клопотанб про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 17.04.2005 року [PERSON]., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON]. заповіла усе майно, яке на день її смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, позивачеві по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на належне спадкодавиці на праві власності майно, а саме на квартиру [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З наданої позивачем довідки №217 від 07.11.2007 року вбачається, що він працює менеджером зі збуту в товаристві з обмеженою відповідальністю “СІТІСТРОЙ” і з 30.09.2007 року по 05.11.2007 року перебував у відрядженні, що перешкоджало йому своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини звернутися до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважної причини, його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ч.3 ст.1272 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 64, 209, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 21 листопада 1992 року Суворовським відділом запису актів громадянського стану міста Одеси, актовий запис № 1234. При цьому вона посилалася на те, що за останній час спільного життя з відповідачем між ними було відсутнє взаєморозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє конфлікти в сім'ї. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї з відповідачем перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає разом з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1992 року Суворовським відділом запису актів громадянського стану міста Одеси, актовий запис № 1234. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], котрий проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з листопада 2007 року і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Відповідачем визнані зазначені позивачкою обставини щодо зловживання ним спиртних напоїв. Шлюб у сторін перший, майновий спір та спір про місце мешкання дитини у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний. За погодженням сторін державне мито при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу сплачуватиме позивачка по справі. На підставі викладеного, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20 жовтня 1989 року Паланською сільською радою Суворовського району МРСР, актовий запис №13, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки та сварки, неповага та недовіра, відповідач зловживав спиртними напоями, т.і. Взаємовідносини, які склалися, привели до втрати один до одного почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено понад 7 років тому і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом з позивачкою. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги за позовом у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином сповіщений (а.с.17), заперечень чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 1989 року Паланською сільською радою Суворовського району МРСР, актовий запис №13. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства понад 7 років тому і позивачка не має наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір та спір про місце мешкання дітей у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 25 липня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Одеси, актовий запис № 176. При цьому вона посилалася на те, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї з відповідачем другий, у відповідача третій, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Одеси, актовий запис № 176. Від спільного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом з матір`ю - позивачкою по справі. Сторони на протязі останніх шести місяців шлюбні стосунки та ведення спільного господарства не підтримують і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у позивачки з відповідачем другий, у відповідача третій, майновий спір та спір про місце мешкання дітей у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved