Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON], 1992 року народження з позовом в якому зазначила, що на протязі тривалого періоду, а саме 25.01.2007 р., 08.02.2007р., 27.02.2007 р., та 06.03.2007 року відповідач [PERSON], при зустрічах в м.Олевську, в присутності сторонніх осіб обзивав її неповнолітню доньку [PERSON], образливими словами та 20.03.2007 року надіслав на її адресу по своєму мобільному телефону “SMS” з образливим текстом не тільки для її доньки а і для позивачки. Такими діями, як вважає позивачка - відповідач зганьбив її доньку та неї, оскільки образливі слова, порочать та принижують її честь та честь її доньки [PERSON], її гідність в громадській думці та думці окремих громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Характер висловлювань відповідача складає негативне враження до позивачки зі сторони членів родини та знайомих, що потягло за собою порушення життєвих зв”язків, відчуття дискомфорту, негативно вплинуло на стан здоров”я позивачки та її доньки, спричинило їм моральну (немайнову) шкоду, яку позивачка оцінює в 5000 грн., які просить суд стягнути з відповідача, а також просить визнати, що дії[PERSON], що полягали у висловлюваннях на адресу її неповнолітньої доньки [PERSON], образливих та нецензурних слів, а також поширення відносно позивачки [PERSON], по мобільному телефону відповідача, по “SMS” послузі, образливої інформації, які принижують її та її неповнолітньої доньки честь, гідність, завдають шкоду їхнім інтересам, тобто такими що порушують їхні особисті немайнові права. Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала із підстав заявлених у позовній заяві та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], не визнав та пояснив суду, що 25.01.2007 р., 08.02.2007р., 27.02.2007 р., та 06.03.2007 року він знаходився на навчанні у м.Житомирі. 20.03.2007 року зі свого мобільного телефону чи іншого мобільного телефону “SMS” [PERSON], не посилав взагалі. “SMS” про яку вказує позивачка посилав її доньці [PERSON], його товариш [PERSON], що можуть підтвердити свідки, яким [PERSON], показувала “SMS” на своєму мобільному телефоні. Якого змісту була “ SMS” йому не відомо. Причин для направлення [PERSON], “ SMS” у нього не було і у зв”язку з чим він вважає, що позовні вимоги позивачки до нього є безпідставними. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показав, що на мобільний телефон його доньки [PERSON], в березні 2007 року надійшло “ SMS” неприємного змісту. Він особисто не знає хто відправляв “ SMS”, номер мобільного телефону йому не відомий, але зі слів дочки [PERSON], йому стало відомо, що “ SMS” було відправлено з мобільного телефону [PERSON]. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показала, що її онука [PERSON], скаржилася їй про те, що відповідач надіслав їй по мобільному телефону “ SMS” з образливими словами. Свідки [PERSON], та [PERSON], у судовому засіданні надали суду аналогічні покази про те, що в березні місяці 2007 року, на дискотеці в м.Олевську їм [PERSON], показувала свій мобільний телефон на який прийшло “ SMS” з образливими словами. “ SMS” повідомлення було відправлене з мобільного телефону номер якого належить [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні на номер мобільного телефону дочки позивачки [PERSON], - [PERSON], 20.03.2007 року надійшло “ SMS” повідомлення з мобільного телефону, текст якого було відправлено з номеру мобільного телефону свідка [PERSON]., що стверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Зміст тексту “ SMS” повідомлення носив образливий характер, який на думку позивачки зганьбив її доньку та неї, оскільки образливі слова надіслані в “ SMS” повідомленні порочать та принижують її честь та честь її доньки [PERSON], її гідність в громадській думці та думці окремих громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, що потягло за собою порушення життєвих зв”язків, відчуття дискомфорту, негативно вплинуло на стан здоров”я позивачки та її доньки, спричинило їм моральну (немайнову) шкоду. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], у період з 25.01.2007 року по 06.03.2007 року знаходився на навчанні в Житомирській філії Київського інституту бізнесу та технологій, студентом якого являється, що стверджується довідкою № 49 від 01.11.2007 року виданою директором навчального закладу. Відповідно до роз”яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій” від 28.09.1990 року, з якої слідує, що відповідачем у справі може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача. Пунктом 17 даної постанови передбачено, що на позивача покладений обов”язок довести в суді факт поширення відомостей, що порочать його честь, гідність чи ділову репутацію, саме відповідачем. А той зобов”язаний довести, що ці відомості відповідають дійсності. Крім того у судовому засіданні [PERSON], не довела суду та не надала належних доказів які б свідчили про те за яких обставин і якими діями саме відповідача[PERSON], їй та її доньці [PERSON], заподіяно моральних чи фізичних страждань, яких моральних чи фізичних страждань вони зазнали внаслідок дій відповідача, із чого вони виходили визначаючи розмір моральної шкоди, яку просить стягнути із[PERSON], на свою користь. Так статтею11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим статтею 60 ч.1 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов”язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed