Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.01.2005 року звернувся до суду з позовом - „ Про відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров, я та моральної шкоди" до Державного Відкритого Акціонерного товариства „Шахтоуправління Донбасе", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районі міста Донецька , посилався на ті обставини, що працював у Шахтоуправлінні імені газети „Соціалістичний Донбас" електрослюсарем підземним 4 розряду, і при виконанні трудових обов, язків 14.09.1975 року з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він втратив працездатність. У січні 1976 року йому встановлено 2-гу групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності, а 25.05.1995 року - 100% втрати професійної працездатності та 1 групу інвалідності безстроково. Позивач вважав, що відповідач порушив вимоги п.28 Правил відшкодування шкоди при обчисленні йому середнього заробітку слюсаря 4-го розряду підземного, невірно застосував Постанову КМУ №276 від 26.05.1992 року, та коефіцієнти підвищення тарифних ставок на підприємстві. Просив стягнути з відповідача не донараховані суми - 2270, 03гривні та компенсацію - 1890, 67 гривень, а з Фонду соціального страхування з 01.04.2001 року стягувати у відшкодування шкоди по 422, 40гривень з наступними перерахунками. В період слухання справи позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача Державного Відкритого Акціонерного товариства „Шахтоуправління Донбасе" моральну шкоду у розмірі 5 тисяч гривень, оскільки з вини відповідача погіршився його стан здоров, я, він тривалий час захищає свої права від неправомірних дій відповідача по нарахуванню йому суми у відшкодування шкоди, постійно лікується у лікарні. Рішенням суду першої інстанції від 20.04.2007 року позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку, що дійсно позивачу відповідачем невірно був обрахований середній заробіток, тому на його користь стягнув з Державного Відкритого Акціонерного товариства „Шахтоуправління Донбасе" не донараховані суми у відшкодування шкоди з 26 травня 1992 року по 31 березня 2001 року у сумі 1839, 30 гривень із середнього заробітку позивача 9775, 36 карбованців станом на січень - квітень 1992 року та моральну шкоду, яку суд визначив у сумі 2000гривень. Середньомісячний заробіток позивача станом на 01.04.2001 року судом не встановлено, але судом на користь позивача з Фонду стягнуто з 01.04.2001 року по 30.04.2005 року 742, 88 гривень з урахуванням з урахуванням компенсації за несвоєчасну виплату, та зобов, язано Фонд сплачувати позивачу з 01.05.2005 року по 822, 28 гривень 28коп. З ДВАТ„Шахтоуправління Донбас" стягнуто також понесені позивачем витрати -692, 67гривень (розрахунок витрат у рішенні не наведено) Не погодившись із судовим рішенням, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся представник Державного Відкритого Акціонерного товариства „Шахтоуправління Донбасс" , в якій просить рішення суду скасувати і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог по відшкодуванню шкоди, оскільки судом розглянуто справу у відсутність належного відповідача - шахти „ Заперевальна - 2 „ яка не ліквідована, до наступного часу, крім того, суд порушив вимоги матеріального Закону і стягнув виплати не за три роки, а за весь час, тобто з 1992 року по червень 2005 року. Крім того, суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки відсутні докази і вони не є належним відповідачем по справі, оскільки технічна одиниця Шахта імені газети „Соціалістичний Донбас" з 01.12.2001 року стала називатися Шахта „ Заперевальна - 2 „, яка у вересні 2002 року була відокремлена з ДВАТ„Шахтоуправління Донбас" , як юридична особа, вона не ліквідована. Заслухавши суддю- доповідача, пояснення представників відповідача Державного Відкритого Акціонерного товариства „Шахтоуправління Донбасс" та представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районі міста Донецька , які просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду і відмовити у задоволенні позовних вимог, позивача та його представника, які просили скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд, хоча апеляцыйноъ скарги не подавали, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. . 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі докази сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом ( ст. ЛОч.3. ЦПК України) Апеляційним судом встановлено, що позивач працював у Шахтоуправлінні імені газети „Соціалістичний Донбас" електрослюсарем підземним 4 розряду, і при виконанні трудових обов, язків 14.09.1975 року з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він втратив працездатність. У січні 1976 року йому встановлено 2-гу групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності, а 25.05.1995 року - 100% втрати професійної працездатності та 1 групу інвалідності безстроково (а.с. 4-6 т.1, 59). Судом встановлено , що позивач [PERSON]. перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районі міста Донецька, де отримує страхові виплати з 01.09.2001 року із суми 398, 02 гривні / а.с. 57-58/, які йому обчислені відповідно до п. 12.27 Галузевої Угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Вуглепромом та галузевими профспілками вугільної промисловості станом на 15.08.1998 року, оскільки середній заробіток електрослюсаря підземного за січень - квітень 1992 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України №276 від 26.05.1992 року склав 9057, 57 карбованців (а.с. 68), а із застосуванням коефіцієнтів підвищення заробітної плати - станом на 01.11.1998 року 367, 77гривень, що менше середнього заробітку електрослюсаря підземного станом на 01.11.1998 року - який складав 398, 02 гривні. Згідно п. 12.27 Галузевої Угоди по тарифам^ трудовим та соціальним гарантіям між Вуглепромом та галузевими профспілками вугільної промисловості - середній заробіток перераховується у бік збільшення суми на загальний коефіцієнт підвищення тарифних ставок ( посадових окладів ) по відповідній професії з урахуванням присвоєного розряду на підприємстві за період після встановлення потерпілому стійкої втрати профпрацез датності. Перерахований розмір утраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим середньомісячного заробітку відповідного працівника підприємства ( з урахуванням присвоєного розряду ) приумові їх роботи на протязі повного календарного місяця або в перерахунку на повний календарний місяць роботи за останні три місяці - серпень - жовтень 1997 року. На думку апеляційного суду судом першої інстанції безпідставно взято за основу висновок експерта № 6257/25 від 22.01.2007 року ( а.с. 165-172 т.З), оскільки він має помилки, де на а.с. 167 т.З експерт визнає підвищення заробітної плати із застосуванням коефіцієнта 1.33 у лютому 1992 році, але при перерахунку середнього заробітку позивача застосовує його повторно. Крім того, апеляційний суд виключає із розрахунку застосування коефіцієнта 1.287 у грудні 1999року, оскільки фактично на підприємстві не було зростання середньої заробітної плати, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. . 147 п.6 ЦПК України - висновок експерта для суду не є обов, язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. .212 цього Кодексу. На думку апеляційного суду відповідачем ДВАТ „Шахтоуправління Донбас" вірно обчислено та передано до Фонду державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності середній заробіток позивача у сумі 398, 02 гривні, оскільки він відповідає вимогам закону. Доводи представника відповідача ДВАТ „Шахтоуправління Донбас" в тій частині, що вони є неналежним відповідачем, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки особова справа по відшкодуванню шкоди позивача [PERSON] шахті „ Заперевальна - 2" не передавалися, що підтверджено у судовому засіданні представником. Спірний період, на який посилався позивач, обраховувався ДВАТ„ШахтоуправлІння Донбас" і цим підприємством передавалися документи позивача до Фонду. Апеляційний суд бере до уваги доводи відповідача в тій частині, що у зв, язку з помилковим застосуванням коефіцієнта 1.287 у грудні 1999року, позивачу переплачено грошові кошти, що узгоджується з матеріалами справи, наданими апеляційному суду Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 ( з наступними змінами ) „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" - п. 22 абз.5 - ...вимоги про перерахунок ( наприклад за відсотком вирати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Таким чином, суд помилково стягнув не існуючу заборгованість з дня заявленої вимоги , тобто з 01.07.1992 року і не врахував вимоги закону. В цій частині рішення підлягає скасуванню. Фонд нараховує виплати потерпілому [PERSON] згідно вимог ст. .29п.2 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності.". Суми щомісячної страхової виплати перераховані на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки. Відповідно до ст. .29ч.2 Закону України „ Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" - - перерахунок щомісячних страхових виплат відбувається у випадку зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки по даним центрального органу влади з питань статистики з 01 березня наступного року. Перерахунок страхових виплат проведено згідно з постановами правління Фонду на коефіцієнти зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки по даним центрального органу влади з питань статистики з 01 березня наступного року. Крім того, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2000гривень, оскільки право на відшкодування шкоди, спричиненої здоров, ю потерпілого при виконанні ним трудових обов, язкі виникло у позивача з часу встановлення стійкої втрати професійної працездатності - січень 1976 року -60% ( як зазначив сам позивач у позовній заяві ), а право на відшкодування моральної шкоди виникло з часу прийняття Закону України „Про охорону праці" з лютого 1992 року, тобто після настання події, і дія Закону не розповсюджується на дані правовідносини. В цій частині рішення також підлягає скасуванню, оскільки постановлено з неправильним застосуванням матеріального закону. Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не виконав вимоги ст. . 213 п.3 ЦПК України, - не повно з"ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За вказаних обставин рішення суду слід скасувати і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.. Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial