Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

[PERSON]звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони за час перебування в шлюбі придбали двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] Волинської області. 12.08.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою. Просить суд, встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] Волинської області, виділивши в його користування житлову кімнату площею - 11, 9 кв.м. , а відповідачу житлову кімнату площею - 15, 8 кв.м. , підсобні приміщення - кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON]збільшив позовні вимоги. Просив суд, визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. В решті позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]та [PERSON] перебувають в неприязних стосунках та між ними виникають конфлікти щодо порядку користування спірною квартирою. 12.08.2004 р. шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.08.2004 р. серії [NUMBER] (а.с. 6 ). За час подружнього життя сторони придбали двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на об»єкти нерухомого майна від 12.02.2003 р. (а.с. 9). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності 2 незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. ст. 368 п.3 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, спірна квартира на підставі ст. 22 КпШС ( в редакції 1969 року) ст. 69 Сімейного кодексу України (в редакції 2004 року) являється об»єктом права спільної сумісної власності сторін. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] Волинської області вбачається, що квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат площею - 15, 8 кв.м. та 11, 9 кв.м. , та підсобних приміщень: кухні, коридора, ванної кімнати, вбиральні. Загальна площа квартири складає - 49, 4 кв.м. (а.с. 7-8 ). Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майно. Як вбачається із змісту ст. 369 п.1 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до змісту ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи ту обставину, що [PERSON]та [PERSON] в даний момент перебувають між собою в неприязних стосунках та позивач не може користуватись спірною квартирою оскільки, відповідач чинить йому перешкоди, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити - визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Волинської області. Крім того, встановити порядок користування спірною квартирою виділивши в користування позивача кімнату площею - 11, 9 кв.м. , а відповідачу кімнату площею - 15, 8 кв.м. Підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити в спільному користуванні сторін. Підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі - 1545 грн. 25 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі - 7 грн. 50 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved