Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

У грудні 2008 року Ріпкинський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 4393 грн. 20 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, його професійного навчання, посилаючись на те , що відповідач безпідставно, у порушення підпункту „г” ст.2 Закону України „ Про зайнятість населення”, отримав вказану допомогу, оскільки на час постановлення його на облік як безробітного - 27 лютого 2007 року він мав право на пенсію за вислугу років як такий, що мав стаж педагогічної роботи більше 25 років. Рішенням Ріпкинського районного суду від 24 січня 2008 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі Фонд загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Ріпкинського районного центру зайнятості просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що відповідно до пункту 3.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 за спеціалістами центру зайнятості закріплено обчислення лише страхового та прирівняного до нього стажу , від загальної тривалості якого залежить розмір допомоги по безробіттю. Обчислення стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, до компетенції спеціалістів центру зайнятості не входить, а тому суд безпідставно дійшов висновку про наявність вини працівників центру зайнятості в постановці відповідача на обліку як безробітного при наявності в нього на час постановки 25 років 6 місяців 14 днів трудового стажу. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову, через порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача в наданні недостовірних відомостей про його соціальний та майновий стан при постановці його на облік як безробітного. Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з таких підстав. Відповідно до пункту 3 ст. 36 Закону України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов”язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. По справі встановлено, що 20 лютого 2007 року до Ріпкинського районного центру зайнятості звернувся [PERSON], 1960 року народження як такий, що шукає роботу. У відсутності підходящої роботи , за його заявою, 27 лютого 2007 року позивачем було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного та визначена допомога по безробіттю, з урахуванням страхового стажу понад 10 років. Підставою надання йому статусу безробітного явились надані ним відомості про наявність у нього 23 років загального трудового стажу, про що він зазначив в своїй анотації та в персональній картці. За його бажанням, він проходив курси цільового призначення „ Підприємець - початківець” в Чернігівському центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій. [PERSON] центром зайнятості було виплачено 3940 грн. 82 коп. допомоги по безробіттю , 271 грн. 80 коп. матеріальної допомоги в період його професійного навчання, 107 грн.80 коп. по відшкодуванню йому проїзду за навчання та 72 грн. 78 коп. вартості навчання в Чернігівському УППК ОДА на курсах підприємця - початківця. В подальшому, при перевірці звернення [PERSON] як безробітного, про видачу йому довідки про достроковий вихід на пенсію за вислугою років, було встановлена розбіжність у записах його трудової книжки та персональної картки безробітного щодо страхового стажу, який становив не 23 роки, а 25 років 6 місяців та 4 дні, а тому наказом по центру зайнятості від 15 жовтня 2007 року було відмінено накази про одноразову виплату йому допомоги по безробіттю для організації ним, як безробітним, підприємницької діяльності та про надання відповідачу статусу безробітного. За таких обставин, коли [PERSON], звільнившись 19 лютого 2007 року з посади директора середньої школи за угодою сторін, в своїй анотації від 20 лютого 2007 року та персональній картці, яку він підписав (ас.34,64) умисно зменшив свій загальний стаж роботи, зазначивши його в кількості - 23 роки, що й стало підставою для постановки його на облік як безробітного, тоді як його стаж становив 25 років 6 місяців 4 дні, апеляційний суд вважає, що в суду не було законних підстав для відмови в позові, а тому таке рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача 4393 грн.20 коп., як незаконно ним отриманої допомоги по безробіттю та стягнення з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та на користь позивача - 60 грн. на відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності центром зайнятості обчислюється лише страховий та прирівняний до нього стаж.

Outcome: approved