Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 лютого 2007 року приблизно о 12 годині 50 хвилин на 160 кілометрі автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулось два автомобіля “Шкода Супер В” державний номерний знак [NUMBER], який належить і яким керував позивач [PERSON] і автомобіль “Фольксваген Пасат” державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], що призвело до того, що обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у даному ДТП визнано відповідача, який в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, його діями спричинено і моральну шкоду, яку просить стягнути. В суді представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, пояснив, що порушення [PERSON] правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням шкідливих наслідків. Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за сплином строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, тому відповідач має відшкодувати завдану матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку спеціаліста становить 27764 гривні. Добровільно відшкодувати цю шкоду відповідач відмовляється. Діями [PERSON] завдано позивачу і моральну шкоду, оскільки він є підприємцем, автомобіль йому необхідний для підприємницької діяльності, вимушений був тривалий час обходитись без автомобіля, тобто порушився звичайний ритм його життя, життєві стосунки, він поніс додаткові матеріальні затрати, під час ДТП дружина отримала легкі тілесні ушкодження і проходила курс лікування, що також призвело до додаткових матеріальних затрат. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 гривень і на його думку ця сума є реальною. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і суду пояснила, що постанову про відмову в порушенні кримінальної справи не слід брати до уваги як доказ. Постанова суду оскаржена і вона є суттєвим доказом. [PERSON] підписав схему ДТП, так як був у шоковому стані, у його автомобілі вибите лобове скло, після цього в нього виникли проблеми із зором. В нього молодий вік, він не зрозумів ситуації, яка склалась. Позивачем не надано доказів, що його дружина хворіла, а тому це не слід оцінювати як моральну шкоду. Немає доказів, що у позивача це був єдиний автомобіль. [PERSON] вважає себе не винним. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року приблизно о 12 годині 50 хвилин на 160 кілометрі автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулось два автомобіля “Шкода Супер В” державний номерний знак [NUMBER], який належить і яким керував позивач [PERSON] і автомобіль “Фольксваген Пасат” державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], що призвело до того, що обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою ст.інспектора з дізнання ВДАІ для ОДДЗ УМВС України в Рівненській області від 19.04.2007 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON]відмовлено із-за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Однак в мотивувальній частині постанови зазначено, що в прямому безпосередньому причинному зв'язку з виникненням даної ДТП і шкідливими наслідками, які настали, перебуває порушення водієм [PERSON] п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. Ця постанова не оскаржувалась, не скасована і на даний час є чинною. За порушення Правил дорожнього руху відносно [PERSON]було складено протокол про адміністративне правопорушення і постановою судді Рівненського райсуду від 05 червня 2007 року було встановлено, що він допустив порушення п.п.12.3 і 13.1 Правил дорожнього руху і в його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак адміністративна справа відносно [PERSON] провадженням закрита в зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою голови Апеляційного суду Рівненської області від 30 листопада 2007 року постанову судді Рівненського районного суду від 05 червня 2007 року відносно [PERSON] залишено без зміни, а скаргу [PERSON]- без задоволення. На даний час [PERSON] оскаржує постанову судді Рівненського районного суду від 05 червня 2007 року та постанову голови Апеляційного суду Рівненської області від 30 листопада 2007 року у Верховному Суді України. Згідно висновку спеціаліста № 94 експертного автотоварознавчого дослідження станом на 11.06.2007 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ДТЗ [PERSON] Skoda Superb Elegance, реєстраційний номер [NUMBER], VIN-код [NUMBER], 2006 року випуску, становить 27764 гривні, в т.ч. ПДВ. Висновок спеціаліста є науково обґрунтований і сумніву у суду не викликає. А тому суд вважає, що саме ця сума матеріальних збитків підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А ст.1187 цього ж Кодексу передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. В зв'язку з цим, суд вважає, що позов є обґрунтованим і відшкодуванню підлягає матеріальна шкода, заподіяна позивачу. Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що в результаті ДТП позивачу була спричинена і моральна шкода, оскільки він є підприємцем, автомобіль йому необхідний для реалізації підприємницької діяльності, поїздок у відрядження, на зустрічі з клієнтами, він вимушений був тривалий час обходитись без автомобіля, тобто порушився звичайний ритм його життя, життєві стосунки, він поніс додаткові матеріальні затрати, під час ДТП дружина отримала легкі тілесні ушкодження і проходила курс лікування, що також призвело до додаткових матеріальних затрат. А тому відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Однак, враховуючи матеріальний стан відповідача, його молодий вік та стан його здоров'я, суд вважає, що сума моральної шкоди має бути меншою, ніж заявлено в позові і стягненню підлягає моральна шкода в сумі 2000 грн. В зв'язку з задоволенням позову, з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме витрати по сплаті ним державного мита, на проведення експертизи і транспортні витрати.

Outcome: partial