Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути матеріальну та моральну шкоду, заподіяну в результаті ДТП, посилаючись на слідуючі обставини. 30 вересні 2004 року на 152 км автодороги Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗІЛ-133 ГЯ, державний номер [NUMBER] з причепом, яким керував відповідач по справі водій [PERSON]. і який належить йому на праві власності, та автомобіля марки Рено-Меган, державний номер [NUMBER], яким керував позивач і який належить йому на праві власності. Відповідач[PERSON]., керуючи вказаним автомобілем, виконуючи маневр розвороту в місці призначеному для розвороту, не надав переваги в русі зустрічному транспорту, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. В результаті ДТП позивачеві було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 43792,07 грн., в тому числі матеріальний збиток, заподіяний в результаті пошкодження автомобіля при ДТП, що підтверджується актом авто-товарознавчого дослідження, в розмірі 42441,37 грн., витрати понесені за послуги евакуації пошкодженого автомобіля в розмірі 762 грн., витрати з фото-послуг в сумі 35 грн., сплати за автотехнічну експертизу в розмірі 553,70 грн. Крім того, на думку позивача, винними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн., оскільки в результаті ДТП він пережив сильне хвилювання не тільки за себе, а й за свою дружину, що також знаходилась в автомобілі під час ДТП, був порушений звичний уклад його життя, сильне нервове потрясіння справило негативний вплив на здоров'я позивача, який в результаті ДТП позбувся автомобіля, на поновлення якого необхідні значні витрати. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили стягнути з відповідача вказані в позовній заяві суми матеріального та морального збитку в повному обсязі та відшкодувати витрати з надання правової допомоги в сумі 6000 грн. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивачем не представлено доказів його участі у ДТП, яке сталося 30.09.2004 року. Об'єктивних даних про це в матеріалах справи не має, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Вислухавши пояснення і доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, настання відповідальності в даному випадку передбачає наявність складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу, завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. Крім того необхідно доведення вини відповідача в заподіянні шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Із постанови від 23.10.2004 р. про відмову в порушенні кримінальної справи /а.с. / вбачається, що дії водія автомобіля ЗІЛ-133 ГЯ [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.4, 2.10 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з виникненням авто пригоди. Даний факт підтверджується також показаннями спеціаліста-автотехніка [PERSON], даними ним в судовому засіданні Лохвицького районного суду Полтавської області по виконанню доручення Татарбунарського районного суду від 21.06.2006 року /а.с. /. Свідок [PERSON]., допитана згідно доручення Татарбунарського районного суду, пояснила, що 30.09.2004 р., приблизно о 20 год.30 хв. вона зі своїм чоловіком [PERSON], на автомобілі, що належить чоловікові, їхали на автодорозі Київ-Харків в напрямку м.Києва. На якій відстані знаходився їх автомобіль до перешкоди для руху, свідок не пам'ятає. Побачивши контур вантажної машини, злякалась, а після зіткнення втратила свідомість. Вона точно пам'ятає, що її чоловік почав гальмувати в момент виникнення перешкоди для руху. Із акту товарознавчого дослідження автомобіля Рено-Меган, держномер [NUMBER], вбачається, що власнику вказаного автомобіля [PERSON] /а.с.7 - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]/ спричинена матеріально шкода в результаті ДТП в розмірі 42441,37 грн. З висновку судово-автотехнічної експертизи /а.с.228-232/ видно, що водій автомобіля Рено з моменту виникнення небезпеки для руху належним виконанням вимог п.12.2 Правил дорожнього руху не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів. З технічної точки зору дії водія автомобіля ЗІЛ 133 ГЯ не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил Дорожнього руху. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачеві відповідачем, оскільки дійсно, 30 вересня 2004 року на 152 км автодороги Київ -Харків в місці, призначеному для розвороту, в 20 год. 30 хв. водій автомобіля ЗІЛ-133 ГЯ д/н [NUMBER] с причіпом ГКБ-8527 д/н [NUMBER] під керуванням[PERSON]., не надав перевагу в русі зустрічному транспорту і допустив зіткнення з автомобілем РЕНО-Меган д/н [NUMBER] під керуванням водія[PERSON] Водієм автомобіля ЗІЛ-133 ГЯ д/н [NUMBER] з причіпом ГКБ-8527 д/н [NUMBER] під керуванням[PERSON]. було порушено п.п.10.1, 10.4 Правил Дорожнього руху. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано суду достатніх даних, вказуючих на те, що саме відповідач був учасником даного ДТП, та має нести відповідальність перед позивачем, оскільки доказом причетності відповідача у ДТП, яке мало місце 30.09.2004 року є відмовний матеріал №866 за фактом ДТП, яке сталося 30.09.2004 року, з матеріалів якого достовірно встановлено факт причетності[PERSON]. у ДТП, а також його вина. Факт відсутності матеріалів про адміністративну відповідальність[PERSON]. за порушення Правил дорожнього руху 30.09.2004 року (а.с.201) не може бути підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху для суду не може бути безумовним доказом його невинуватості. Незважаючи на відсутність постанови про адміністративне правопорушення, суд не позбавлений можливості встановлення обставин справи в загальному порядку згідно вимог цивільно-процесуального кодексу України. Суд також не може погодитись з доводами представника відповідача про те, що огляд місця події ДТП та схема до протоколу огляду складені неналежним чином, оскільки відповідач в установлений законом строк не оскаржив вказані документи та не скористався можливістю їх оскарження в період слухання справи, після надання суду йому такої можливості за його клопотанням. Заявлене клопотання представником відповідача про відтворення обстановки та обставин ДТП та призначення додаткової експертизи для з'ясування видимості дороги для водія автомобіля Рено-Меган д/н [NUMBER] та моменту виникнення небезпеки руху, суд вважає приводом для затягування розгляду справи, оскільки як відповідач, так і його представник мали можливість з'ясувати поставлені питання при призначенні судово-автотехнічної експертизи, яка була судом призначена ще 11.05.2007 року. Крім того, представником відповідача не представлено суду мотивів, у зв'язку з якими він вважає проведену експертизу неповною або неясною відповідно до ст. 150 ЦПК України, зважаючи на його безпосередню участь у призначенні експертизи. Суд вважає, що судово-автотехнічна експертиза від 07.09.2007 року проведена з урахуванням даних матеріалів цивільної справи, пояснень учасників ДТП - сторін по справі, тому висновки експертизи не викликають сумнівів у її повноті та достовірності, та узгоджуються з іншими доказами по справі. Крім того, зважаючи на обставини ДТП, пошкодження транспортних засобів , суд вважає, що в даному конкретному випадку винним у скоєнні ДТП був тільки відповідач по справі, який незалежно від швидкості автомобіля Рено, його відстані від його автомобіля перед початком маневру розвороту, повинен був пересвідчитись, що виконання вказаного маневру буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. В даному випадку водій[PERSON]. повинен був пропустити рухавшийся транспортний засіб[PERSON], а потім почати маневр розвороту. У разі недостатньої видимості для здійснення безпечного маневру розвороту, він повинен був скористатися допомогою третіх осіб /п.10.4 Правил дорожнього руху/. Причиною ДТП, на думку суду, стала неуважність водія[PERSON]. при здійсненні маневру розвороту. Сума матеріального збитку, заподіяного позивачу в результаті ДТП, підтверджується актом авто- товарознавчого дослідження /а.с.11-23/, згідно якого остаточна вартість автомобіля складає 41787,11грн., вартість відновлюваного ремонту складає 45448,03 грн. Відповідно Методики «Про порядок проведення авто-товарознавчої експертизи транспортних засобів» від 24.11.2003 року, у разі перевищення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля його остаточній вартості, матеріальна шкода складає суму остаточної вартості дослідженого автомобіля. Таким чином, з урахуванням послуг за проведення експертизи в сумі 650 грн., вартості телеграми, надісланої іншій стороні про час проведення експертизи в сумі 4,26 грн., матеріальна шкода, яка заподіяна власнику автомобіля Рено Меган складає 42441,37 грн., та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Також підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем за послуги по перевезенню пошкодженого автомобіля в сумі 762 грн. та 35 грн. - витрати на виготовлення фотографій, які теж знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» /з наступними змінами/, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо передачі автомобіля Рено Меган, належного [PERSON], після відшкодування збитків [PERSON], відповідальному за шкоду. Також, суд вважає, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні страждання позивача, які полягають в переживаннях в момент ДТП за своє життя та життя близької людини, пережитий стрес після цього, позбавлення нормального життєвого укладу та фактичну втрату автомобіля, тому суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, передбачених ст.23 ЦК України, глибини фізичних та душевних страждань позивача, вважає за необхідне стягнути на його користь 5000 грн. моральної шкоди. Вимоги позивача щодо оплати юридичних послуг в розмірі 6000 грн., на думку суду, мають бути задоволені в повному обсязі, з урахуванням прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні /ст.17 ч.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з Прав Людини»/. Суд вважає, що вартість юридичних послуг з урахуванням часу розгляду справи, є обґрунтованою, реальною, необхідною, помірною, а також розумною стосовно суми /справа Шмалько проти України, рішення від 20.07.2004 року, заява №60750/00/.

Outcome: partial