overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання їх дитини дочки [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 300 грн. щомісячно до виповнення дитині повноліття, посилаючись на те, що після розірвання 13 грудня 2007 року шлюбу відповідач добровільно не надає допомогу в утриманні дитини. Вказала, що відповідач працює, їздить на заробітки, має дохід, а тому може надавати допомогу в утриманні дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що сама не працює, доглядає дитину, відповідач має власну квартиру у смт.Мельниця-Подільська, їздить за заробітки, з чого має постійний дохід. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивачка не заперечує проти ухвалення судом рішення на підставі наявних у справі доказів. А тому суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Сторони перебували в шлюбі з 5 серпня 2001 року, на даний час шлюб розірваний (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 165). Від спільного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] року народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), яка перебуває на утриманні позивачки (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, складений Заліською сільрадою від 12 січня 2008 року № 1). З того ж акту встановлено, що позивачка [PERSON] не працює, проживає з дочкою в будинку 1961 року забудови, загальною площею 54 кв.м, житловою 32 кв.м. Будь-якого доходу немає, утримує присадибну ділянку 0,77 га. Відповідач [PERSON], як батько, не займається в повній мірі вихованням дітей та не в належній мірі надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач - повнолітня особа, фізично здоровий. Має у власності квартиру [ADDRESS](довідка Борщівського райБТІ від 14.03.2008 року), їздить на роботу за межі області. Враховуючи, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач має нерегулярний заробіток, суд вважає, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі та в розмірі, в якому просить позивачка. На підставі ст.ст.180,182,184 СК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання за ними права власності на земельну ділянку площею 3, 19 га, що розташована на території Карначівської сільської ради Лановецького району, мотивуючи тим, що їх мати [PERSON] заповіла їм своє право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали і пояснили, що перед смертю спадкодавець на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, а тому виникла перешкода в оформленні спадщини у нотаріальній конторі. Представник відповідача Шеліга В.Ф. позовні вимоги визнав повністю і пояснив, що сільська рада проти задоволення позову не заперечує, оскільки спадкодавець за життя прагнула щоб земельна ділянка перейшла до позивачів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд з'ясував такі обставини. [PERSON], яка проживала в с. Карначівка Лановецького району, померла [INFO] року. 19 лютого 2001 року [PERSON]. склала заповіт, яким заповіла належне їй право на земельну частку (пай) в ПСП “Зоря” в рівних частках[PERSON] та [PERSON]. 15 червня 2005 року [PERSON]. виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,19 га розташовану на території Карначівської сільської ради Лановецького району, серії ЯА № 492437. В подальшому спадкодавець не скасовувала свого заповіту, що свідчить про те, що її волевиявлення по заповіту стосується як права на земельну частку (пай) в час коли укладався заповіт, так і земельної ділянки належної спадкодавцю внаслідок виділення в натурі цієї частки (паю). Згідно довідки Карначівської сільської ради № 105 у [PERSON]. крім позивачів інших спадкоємців немає. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши докази надані сторонами і ті, що здобуті у судовому засіданні, суд вважає, що позивачі набули право власності на спадкове майно на підставі заповіту в порядку ч.1 ст.1125 ЦК України, оскільки в даному випадку право на земельну ділянку випливає із права на земельну частку (пай). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою у справі перебуває в шлюбі з 23 січня 1999 року, зареєстрованому Кам»янською сільською радою Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 1. (а.с. 6) . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, між ними виникали часті безпричинні сварки, втрачена повага один до одного та взаємопорозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї вважає неможливим. Така ситуація в сім»ї негативно впливає на виховання неповнолітньої дитини. Примирення між ними неможливе. Шлюб розривається вперше. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю, на даний час немає. Відповідачка позов визнала у повному обсягу. Згодна на розірвання шлюбу. Справа розглянута у попередньому судовому засіданні у зв”язку з визнанням позову відповідачем згідно ст. ст. 130, 174 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до пред'явлених: свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 23 січня 1999 року Кам»янською сільською радою Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 1. (а.с. 6) . Від спільного життя, відповідно до свідоцтва про народження, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою батьків залишається проживати і виховуватися з матір"ю. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю, між сторонами не має. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сім'ї стали неможливими. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу України шлюб підлягає розірванню, оскільки сторони вичерпали можливості до примирення і подальше спільне проживання неможливо. З урахуванням того, що дитина проживає з матір"ю та на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на [PERSON] обов'язок по оплаті державного мита при реєстрації розлучення в органах РАЦС .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Представник позивача просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 357 грн. 26 коп. Зазначила, що відповідачка є споживачкою електричної енергії, абонентом АК „Харківобленерго”, особовий рахунок № 700277 за адресою вул.Ярова, с.Ковтуни відкрито на її ім”я. 01.11.2003 року під час перевірки електроустановки представниками АК „Харківобленерго” було виявлено порушення „Правил користування електричною енергією для населення”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, а саме: відхилення від вертикального положення приладу обліку, про що складено акт. За дане порушення було здійснено розрахунок суми спричиненої шкоди. 25.07.2005 року між АК „Харківобленерго” та [PERSON] було укладено угоду про порядок погашення боргу, в якій був визначений розмір щомісячного платежу. Але [PERSON] умов угоди не виконує, що спонукає їх звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що не мала змоги сплачувати установлену суму, оскільки має шістьох дітей. Обіцяє суму спричиненої матеріальної шкоди пгасити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами черех приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов”язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов”язується оплачувати вартість прийняття ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 48 „Правил користування електричною енергією для населення”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, споживачі зобов”язані дотримуватися правил користування електричною енергією та несуть відповідальність за її крадіжку. З акту порушень ПКЕЕН від 01.11.2003 року видно, що під час перевірки електроустановки по вул.Яровій, с.Ковтуни, Золочівського району, було виявлено порушення у вигляді відхилення від вертикального положення приладу. Даний акт підписано [PERSON] (а.с.4-5). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відпоівдно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року за вказане порушення [PERSON] було здійснено нараховання в сумі 357 грн. 26 коп., з якою вона ознайомлена (а.с.6). В зв”язку з матеріальним становищем [PERSON] 25.07.2005 року між нею та АК „Харківобленерго” було укладено угоду про порядок погашення боргу, в якому встановлений розмір щомісячного платежу (а.с.7). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судові витрати на користь АК „Харківобленерго”.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що у період з 01.02.2003 р по 01.02.2006 рік ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” зробило поставку електроенергії на об'єкт відповідача за адресою[ADDRESS]. При контрольному відвідуванні споживача електроенергії контролерами ПМРЕМ встановлено, що на об'єкті споживача зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Це підтверджує факт розкрадання електроенергії, що зафіксовано актом № 00064035 від 01.02.06 р. Своїми діями відповідач грубо порушив п.п.14,42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 2427,20 грн. Відповідачу був виписаний і вручений платіжний документ для оплати суми збитків, що дотепер ними залишився не оплачений. Тому просить стягнути з відповідача на їхню користь збитки в сумі 2427,20 грн., та судові витрати в сумі 81,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить повідомлення про отримання повістки 29.02.2008 року. Суд виніс на обговорення питання про можливість заочного розгляду справи , і з урахуванням думки осіб, що приймають участь у судовому розгляді, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню за наступними обставинами. Так, в матеріалах справи мається копія акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення , в якому зафіксовано, що квартира 107 в будинку 2 по вул. Кравченко м. Павлограда підключена без пристрою обліку ( а.с.4) ; мається розрахунки розміру відшкодування збитків ( а.с.5), що підтверджує факт розкрадання електричної енергії. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що у період з 07.10.2003 р по 28.04.2005 рік ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” зробило поставку електроенергії на об'єкт відповідача за адресою [ADDRESS] При контрольному відвідуванні споживача електроенергії контролерами ПМРЕМ встановлено, що на об'єкті споживача зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Це підтверджує факт розкрадання електроенергії, що зафіксовано актом № 00022995 від 28.04.05 р. Своїми діями відповідач грубо порушив п.п.14,42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 2973,52 грн. Відповідачу був виписаний і вручений платіжний документ для оплати суми збитків, що дотепер ними залишився не оплачений. Тому просить стягнути з відповідача на їхню користь збитки в сумі 2973,52 грн., та судові витрати в сумі 81,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить повідомлення про отримання повістки 04.03.2008 року. Суд виніс на обговорення питання про можливість заочного розгляду справи , і з урахуванням думки осіб, що приймають участь у судовому розгляді, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню за наступними обставинами. Так, в матеріалах справи мається копія акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення , в якому зафіксовано, що будинок № 108 по вул. Космонавтів м. Павлограда підключений без пристрою обліку ( а.с.4) ; мається розрахунки розміру відшкодування збитків ( а.с.5), що підтверджує факт розкрадання електричної енергії. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1997 року перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем по справі до 2007 року. Від спільного життя [INFO] народився син [PERSON], який повністю знаходиться на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач відмовляється надавати кошти на його утримання. Оскільки він є батьком дитини, вона вважає, що він зобов'язаний приймати участь в його вихованні та утриманні, тому і просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку на утримання сина, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідача. Вислухавши позивача, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182 -184 та 192 Сімейного Кодексу України. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок громадянського шлюбу, від якого народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 4), який на даний час проживає з матір'ю, що стверджується довідкою Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області № 60 від 18 січня 2008 року (а.с.3) і перебуває на її утриманні. Згідно вимог ч. 2 ст.182 СК України, зміни до якої внесені Законом України від 22.09.2005 року, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за прожитковий мінімум громадян. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та, беручи до уваги вимоги ст. ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі &frac14; частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на дитину. Суд вважає необхідним в силу ст. 191 СК України стягувати аліменти з 08 лютого 2008 року, тобто від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито на користь держави та судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В позовній заяві позивачка стверджує, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач. Спільно сторони не проживають. В даний час син є повнолітнім, однак навчається в Хмельницькому національному університеті на факультеті «Прикладної математики та комп'ютерних технологій» до 30 червня 2011 року. Син проживає з позивачкою, яка його утримує. Відповідач не надає утримання синові, а тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина на її користь у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до припинення навчання сина. Позивачка подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги уточнила і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 200 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій погодився на стягнення з нього аліментів в розмірі 200 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обґрунтованість позовних вимог підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, довідкою Хмельницького національного університету про те, що [PERSON] є студентом цього навчального закладу і терміном закінчення навчання є 30 червня 2011 року. Суд приймає до уваги також і ту обставину, що на утриманні відповідача знаходяться мати пенсійного віку і двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, проте відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів доцільно встановити - 200 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 16 травня 1982 року у Яблунівській сільській раді Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 12. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON]. і просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачкою протягом дванадцяти років спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин, на даний час він проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сім”ю. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. ­ ­­Відповідачка позовні вимоги визнала і пояснила, що ті обставини на які посилається позивач дійсно мають місце, на розірвання шлюбу згідна. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості збереження сім”ї, оскільки вони не заперечуються відповідачкою, а також те, що позивач має іншу жінку, з якою має намір створити нову сім'ю. Враховуючи наведене, суд вважає доцільним шлюб між сторонами розірвати, поклавши витрати за реєстрацію розірвання шлюбу на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, разом із сім'єю не проживає. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, будучи допитаним в порядку судового доручення, позов визнав в повному обсязі і просив справу розглянути у його відсутності. Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач вказаний її батьком, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Що стосується питання визначення розміру аліментів, то суд враховує ту обставину, що відповідач є працездатний, стан здоров”я його нормальний, тому вважає вірним визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до своєї дружини - [PERSON]. посилаючись на те, що у березні 2007 року їх сім'я розпалась, оскільки відсутні взаєморозуміння та мають місце постійні сварки та конфлікти на побутовому рівні. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка позов не визнала і вважала за можливе поновити шлюбно - сімейні стосунки з позивачем. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 27 липня 1995 року. Шлюб у обох перший. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Під час спільного життя між подружжям виникали свари з різних питань, що привели до неприязні одне до одного, втрати любові та взаєморозуміння. З березня 2007 року шлюбні стосунки подружжя не підтримують, разом не проживають, поновлювати їх позивач не вважає за можливе. Ці обставини визнані відповідачкою і відповідно до ст. 61 ЦПК доказування не потребують. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, які мають істотне значення, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки, оскільки судом двічі надавався подружжю строк для примирення, але протягом більш ніж семи місяців вони сімейні стосунки не поновили. Відповідно до ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання неповнолітньої дитини подружжя слід визначити за її фактичним місцем проживання, а саме - з її матір'ю. Обов'язок сплатити державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАГСу слід покласти на позивача. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved