Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до колективного підприємства "Ковельбуд" про стягнення вартості вкладу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки та річних від простроченої суми , посилаючись на те, що він є співвласником КП "Ковельбуд", яке утворилось після реорганізації КП "Волиньбуд" створеного шляхом викупу трудовим колективом орендарів державного майна цілісного майнового комплексу, при викупі підприємства ним було внесено приватизаційний сертифікат вартістю 1050000 крб, 36000 крб готівкою та зараховано кошти, зароблені ним під час оренди цілісного майнового комплексу, у сумі 161750 крб. 30 квітня 2002 року він звільнився з підприємства і 05 серпня 2002 року звернувся до відповідача з вимогою про виплату вартості вкладу, яка за його підрахунками, на час звільнення становила 10648 грн. Під час розгляду справи[PERSON] зменшив свої позовні вимоги й просив стягнути з відповідача вартість вкладу в сумі 4929 грн, компенсацію у зв'язку з інфляцією в сумі 350 грн, 49 грн річних та 1700 грн судових витрат, також просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Рішенням Ковельського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2003 року позов задоволено частково, стягнуто на користь [PERSON] 238 грн вартості вкладу, 0,81 грн річних та 254,87 грн інфляційних нарахувань, у решті позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2004 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму компенсації у зв'язку з інфляцією до 16 грн, збільшено суму річних до 2,65 грн та додатково стягнуто 57,97 грн судових витрат, у решті рішення суду залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справ Верховного Суду України від 30 травня 2007 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2004 року в частині стягнення вартості вкладу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки та річних від простроченої суми скасовані та справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач[PERSON] позовні вимоги уточнив і просить стягнути з відповідача вартість вкладу в сумі 4418 грн, компенсацію у зв'язку з інфляцією та річні за весь період прострочки станом на день вирішення справи по суті та стягнути з відповідача на його користь судові витрати за проведення судово-бухгалтерскої експертизи № 4/72 від 18 липня 2003 року в сумі 1200 грн . Позивач суду пояснив, що перебував у трудових відносинах з структурним підрозділом БУ "Ковельпромбуд" орендного підприємства "Волиньбуд" і в 1993 році приймав участь у викупі державного майна та створенні колективного підприємства "Волиньбуд", при цьому вніс майновий сертифікат вартістю 1050000 крб, 36000 крб готівкою та зараховано кошти, зароблені ним під час оренди цілісного майнового комплексу, у сумі 161750 крб, а всього 1247750 крб. В результаті реорганізації КП "Волиньбуд" на основі його структурного підрозділу БУ "Ковельпромбуд" створено у 1999 році КП "Ковельбуд", яке володіло на праві колективної власності майном, визначеним на підставі розподільчого балансу між КП "Волиньбуд" та БУ "Ковельпромбуд". Вважає, що його частку слід визначати виходячи із вкладу зробленого при викупі підприємства "Волиньбуд" у 1993 році, однак погоджується на проведення розрахунку його вкладу в майні КП "Ковельбуд" в розмірі 0,00316 умовних одиниць до загального майна підприємства, що згідно висновку судово-бухгалтерскої експертизи № 4/72 від 18 липня 2003 року станом на 05.08.2002 року складає 4929 грн. Приймаючи до уваги, що на день його звільнення підприємство розцінюється як збиткове, вважає, що його частка в майні підприємства не збільшилась. Враховуючи, що відповідачем у листопаді 2003 року сплачено йому 511 грн в рахунок вкладу, просить стягнути недоплачену суму вкладу в розмірі 4929-511=4418 грн. Виходячи з цієї суми просить розрахувати компенсацію у зв'язку з інфляцією за весь час прострочки та річні від простроченої суми. Представник відповідача Александрук А.Ф. проти позову заперечив, суду пояснив, що відповідно до ст..23 Закону України "Про власність" необхідно визначити вклад працівника у колективне підприємство, а не частку співвласника в його майні та зазначив, що Колективному підприємству "Ковельбуд" утвореному у 1999 році був переданий реєстр співвласників дольового фонду проіндексованої колективної власності станом на 01 січня 1997 року, затверджений рішенням Правління КП "Волиньбуд" від 11.04.1997 року, згідно якого вклад [PERSON] визначений в розмірі 238 грн. 20 коп. Зазначений вклад відповідачем проіндексовано і 20.11.2003 року виплачено [PERSON] в розмірі 511 грн, чим вичерпано майнові зобов'язання перед ним. Просить у задоволенні позову відмовити. Представники відповідача Сидорука В.А, Калитюк Л.В позов не визнали з тих же підстав, просять у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що[PERSON] перебував у трудових відносинах з орендним підприємством "Волиньбуд", працюючи в його структурному підрозділі БУ "Ковельпромбуд", і в 1993 році приймав участь у викупі державного майна та створенні КП "Волиньбуд". При цьому вніс майновий сертифікат вартістю 1050000 крб, 36000 крб готівкою та зараховав кошти, зароблені ним під час оренди цілісного майнового комплексу, у сумі 161750 крб, а всього 1247750 крб., що не оспорюється сторонами. Як вбачається з матеріалів справи КП "Ковельбуд" утоворилось внаслідок реорганізації КП "Волиньбуд" у зв'язку з чим структурний підрозділ БУ "Ковельпромбуд" виділений в окреме колективне підприємство "Ковельбуд". Майновою основою діяльності підприємства стало майно, яке належить йому на праві колективної власності і визначене на підставі розподільчого балансу між КП "Волиньбуд" та БУ "Ковельпромбуд". Із списку робітників БУ "Ковельпромбуд" на приватизацію та книжки співвласника КП "Волиньбуд" вбачається, що станом на 01.01.1995 року внесок [PERSON] становить 190590000 крб. 30 квітня 2002 року позивач припинив трудові відносини з відповідачем і 05.08.2002 року звернувся з заявою про видачу вкладу. Право колективної власності та його здійснення врегульовані чинними на момент виникнення спірних правовідносин Законом України "Про підприємства" та Законом України "Про власність". ЗУ "Про власність" встановлено, що суб'єктом права колективної власності є колективне підприємство, а не члени його колективу ( ст..20), виникає колективне підприємство , зокрема, на підставі передачі державних підприємств в оренду, викупу трудовим колективом державного майна (ст..21) Відповідно до ст..10 ЗУ "Про підприємства" майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників, доходи, одержані від реалізації продукції, доходи від цінних паперів, кредити банків, капітальні вкладення і дотації з бюджету, надходження від роздержавлення і приватизації власності, придбання майна іншого підприємства, безоплатні або благодійні внески, інші джерела не заборонені законодавчими актами України. Ст..23 ЗУ "Про власність" передбачає, що у цьому майні колективного підприємства визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника визначається залежно від його трудової участі в діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у збільшенні майна колективного підприємства після його створення. На вклад працівника колективного підприємства нараховуються і виплачуються проценти в розмірі, що визначаються трудовим колективом виходячи з результатів господарської діяльності підприємства. Працівникові, який припинив трудові відносини з підприємством виплачується вартість вкладу. Аналізуючи Статут КП "Волиньбуд", Статут КП "Ковельбуд" , можна дійти висновку, що до них включені не передбачені для права власності колективного підприємства Законом України "Про власність" поняття "свіввласник", "доля співвласника в колективній власності". Не відповідають вимогам Закону України "Про власність" і рішення правління КП "Волиньбуд" від 11.04.1997 року ( а.с 86-116, т.1) та рішення правління КП "Ковельбуд" від 15.04.2003 року (а.с.62-67,т.1) в частині щодо визначення дольового фонду для видачі співвласникам. Як роз'яснено у п.5 постанови Пленуму ВСУ від 01.11.1996 року № 9 " Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню , не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює відповідні правовідносини. Таким чином, член колективного підприємства, який припинив трудові відносини з ним, має право на одержання вартості вкладу, а не частки в майні підприємства. Отже, немає правових підстав рахувати позивача співвласником колективного підприємства "Ковельбуд" та визначати його вклад в майно підприємства в умовних одиницях. З зазначених підстав суд не приймає до уваги висновок судово-бухгалтерської експертизи № 4/72 від 18.07.2003 року, яка визначила пайовий внесок [PERSON] в КП "Ковельбуд" як частку співвласника в майні підприємства. Аналіз статуту колективного підприємства "Ковельбуд" та списку робітників БУ "Ковельпромбуд" на приватизацію ( а.с 34, т.1) дозволяють зробити висновок, що вартість вкладу [PERSON] у майні колективного підприємства становить 190590000 крб. або 1905,90 грн.( розрахунок проведено відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996 року "Про грошову реформу в Україні"). Посилання представника відповідача Калитюк Л.В. на проведення станом на 01.09.1996 року індексації дольового фонду внесеного працівниками при приватизації КП "Волиньбуд" відповідно до розрахунку викладеному в довідці (а.с.37,т.2) не ґрунтуються на вимогах законодавства. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с. 171,172; а.с. 291,292,т.1) за період роботи позивача не відбулось збільшення вартості майна підприємства і на день звільнення позивача підприємство визначається як збиткове, зазначена обставина сторонами не заперечується, що дає підставу зробити висновок, що вартість вкладу [PERSON] в майні підприємства не збільшилась. Враховуючи, що позивачу сплачено 511 грн в рахунок вкладу, заборгованість по виплаті вартість вкладу складає 1394,90 грн ( 1905,90 -511=1394,90) Ст..5.5. Статуту КП "Ковельбуд" передбачено, що у разі виходу працівник має право одержати грошову або майнову компенсацію свого паю на протязі 6 місяців після закінчення поточного кварталу з дня подачі заяви. Таким чином , позивачу вклад повинен був бути виданий до 01.04.2003 року. Вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації у зв'язку з інфляцією та річних від простроченої суми за весь період прострочки підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми. Розмір втрати частини вартості вкладу у зв'язку з про строчкою його виплати з урахуванням індексу інфляції за вказаний період прострочення складає 1273,62грн. ( 1394,90 х 1,082 х 1,123 х 1,103 х 1,116 х 1,166 х 1,029 х 1,027 х 1,038 - 1394,90) . Сума боргу за весь час прострочки становить 2668,52 грн. ( 1394,90 + 1273,62 =2668,52), три проценти річних від цієї суми складають 400,28 грн ( 2668,52 х 5 х 0,03=400,28) А всього стягненню підлягає 3068,80 грн ( 1394,90 + 1273,62 + 400,28 = 3068,80) Позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, оскільки ним визначена вартість вкладу в розмірі 4418 грн. ( 4929-511=4418), розмір компенсації вкладу у зв'язку з інфляцією становив би 4033,89 грн ( 4418 х1,082 х 1,123 х 1,103 х 1,116 х 1,166 х 1,029 х 1,027 х 1,038 - 4418=4033,89), прострочена сума таким чином становила б 8451,89 грн ( 4418+4033,89=8451,89), річні відповідно 1267,78 грн ( 8451,89 х5 х0,03=1267,78), а всього 9719,67 грн ( 4418 + 4033,89 + 1267,78 = 9719,67) Вимога позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1200 грн за оплату судової експертизи підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає суму 378,88 грн .( 1200 х 3068,80 : 9719,67=378,88 ). Всього на користь позивача з відповідача слід стягнути 3447,68 грн ( 3068,80 +378,88=3447,68)

Outcome: partial