Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь в рахунок відшкодування заподіяних збитків 12762 грн. 40 коп., моральної шкоди 10000 грн., посилаючись на те, що 15.09.2006 року на перехресті вулиць К.Маркса-Горького в м.Нова Каховка сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю ВАЗ 21061 д/н [NUMBER], що належить позивачу, завдано технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, про що свідчать матеріали перевірки проведеної ДАІ, відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності. В наслідок зазначеного ДТП позивачу була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 12762 грн. 40 коп., а також моральна шкода, яку позивач оцінює в 10000 грн. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги винав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, визначено ч.1 ст. 23 ЦК України. Відповідно до п.3 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що 15.09.2006 року на перехресті вулиць К.Маркса-Горького в м.Нова Каховка сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю ВАЗ 21061 д/н [NUMBER], що належить позивачу, завдано технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, про що свідчать матеріали перевірки проведеної ДАІ, відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності, проте постановою суд від 24.12.2007 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності відповідно до п.б ст.1 Закону України «Про амністію від 19.04.2007 року. Постанови на день розгляду справи ніким не змінена та не скасована. У відповідності із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.4 роз» ясень, даних в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 із змінами „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо ). Згідно з п.9 даних роз'яснень, оскільки згідно зі ст.48 ЗУ „Про власність” положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 15.09.2006 року на перехресті вулиць К.Марса-Горького в м. Нова Каховка, відбулась з вини [PERSON] і він повинен відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту його автомобілю - «ВАЗ 21061» держномер [NUMBER] в сумі 12762,40 грн.. Суд вважає, що вказана сума збитків достовірно встановлює дійсну шкоду, заподіяну позивачу. На думку суду, позивачу з вини [PERSON] також було заподіяно і моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП змінився його звичайний спосіб життя через незручності, пов'язані з неможливістю користуватися автомобілем, для організації якого йому потрібні додаткові зусилля; він змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав, в зв»язку з чим також зазнав втрат майнового характеру та часу. З урахуванням характеру та ступеню моральних страждань позивача, суд вважає, що в цій частині вимоги позову слід задовольнити в сумі 5000 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ст. ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 із змінами „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”,

Outcome: approved