Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

03 березня 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1295/98 від 05 серпня 1998 року 167/1000 часток квартири[ADDRESS], посилаючись на те, що купив у відповідачки у свою власність зазначену частку квартири на Одеській Новій Біржі, передавши їй гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає йому на даний момент у здійсненні права власника. У попередньому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка у попереднє судове засідання не явилася, надіславши на адресу суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відсутності. Третя особа Одеська Нова Біржа в попереднє судове засідання не явилася, на адресу суду надіслали лист з проханням розглядати справи про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна дійсними, оформлених на Одеській Новій Біржі, за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що 167/1000 частки квартири[ADDRESS] належала відповідачці по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за №9-3395 20 березня 1998 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 14.07.1998 року під №713 стор.178, кн.253 пр. Згідно договору купівлі-продажу № 1295/98 від 05 серпня 1998 року, позивач по справі купив у відповідачки у свою власність 167/1000 частки квартири[NUMBER], яка в цілому складається з шести кімнат жилою площею 70.0 кв.м., загальною площею 98.2 кв.м. по[ADDRESS] 167/1000 частки зазначеної квартири, що перейшла у власність позивача, має загальну площу 16.41 кв.м. та складаються з однієї кімнати жилою площею 11.7 кв.м., а також з 167/1000 частки коридора - 1; 167/1000 частки кладової - 6, 7; 167/1000 частки кухні - 10; 167/1000 частки душової - 16; 167/1000 частки коридора - 15; 167/1000 частки вбиральні - 17; 167/1000 частки вбудованих шкафів - 11, 12, 13, 14. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській новій біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка передала зазначене нерухоме майно позивачеві, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачем в КП ОМБТІ та РОН 10 серпня 1998 року за №713, стор.178 кн.253 пр. Позивач зареєстрований та постійно проживає у квартирі по цей час, підтримуючи її технічний стан, сплачуючи комунальні та інші послуги. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved