Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до Дивізійської сільської Ради Татарбунарського району, Татарбунарського ощадбанку України та СВАТ «Україна» про визнання за ними права власності на земельні ділянки, цінні папери та грошові внески після смерті батьків, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в[ADDRESS] померла мати позивачів [PERSON]. Після смерті матері залишився грошовий внесок на рахунку [NUMBER] в Татарбунарському відділенні ощадбанку України. Батько фактично прийняв у спадщину зазначений грошовий внесок, але не оформив свої спадкові права з причини неможливості отримати на той час внески з банку. [INFO] в [ADDRESS] помер батько позивачів [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: дві земельні ділянки площею 4,53 га та 0,60 га, розташовані на [ADDRESS] згідно Державних актів на право приватної власності на землю; сертифікат іменних акцій серії [NUMBER] на 42236 шт. акцій, виданий СВАТ «Україна» Татарбунарського району, грошові внески на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в Татарбунарському відділенні ощадбанку України. Оскільки позивачами були втрачені обидва Державних акта на право приватної власності на землю, а за нормами діючого законодавства неможлива видача правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім'я померлої особи, державним нотаріусом останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону. Крім того, позивачі пропустили шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, що стало ще однією причиною відмови нотаріуса. Тому, спадкоємці [PERSON]. та [PERSON] звернулись до суду із вказаним позовом про визнання за ними права на спадкове майно, поділивши його між собою наступним чином: [PERSON] - обидві земельні ділянки; [PERSON] - грошові внески, які містяться на рахунках ощадбанку України та цінні папери у вигляді акцій СВАТ «Україна», що залишились після смерті їх батька [PERSON] В судове засідання позивачі не з'явились, направили до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутності, підтримуючи позов в повному обсязі. Представники відповідачів також в судове засідання не з'явились, але направили до суду заяви, в яких просили заслухати справу у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог. Як вбачається з копій свідоцтв про народження позивачів серії 1-АВ [NUMBER] (а.с.9) на [PERSON] та серії 1-ЖД [NUMBER] (а.с.11) на[PERSON], їх батьками дійсно є [PERSON] та [PERSON]. Батьки позивачів зареєстрували шлюб 22.02.1970 року у Дивизійській сільській раді Татарбунарського району, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 11-АГ[NUMBER](а.с.10). Копією свідоцтва про смерть 1-ЖД [NUMBER] від 22.01.1994 року (а.с.16) підтверджується, що [PERSON] померла [INFO], а із копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД [NUMBER] від 16.03.2007 року (а.с.17) видно, що [PERSON] помер [INFO]. Копіями витягів з технічної документації про визначення нормативної оцінки земельних ділянок №115 та №116 від 26.12.07 року (а.с.18,19) підтверджується, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,60 та 4,53 га згідно Державних актів на право приватної власності на землю відповідно серії Р1 [NUMBER] та серії ОД [NUMBER](а.с.22,23). Із копії сертифікату іменних акцій серії А [NUMBER] (а.с.20) видно, що [PERSON]належать 42236 шт. цінних паперів, що знаходяться в СВАТ «Україна». Відмова нотаріуса від 07.02.2008 року за №340 свідчить про неможливість позивачами отримати свідоцтво про право на спадщину по закону через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки та пропуск останніми шестимісячного строку на прийняття спадщини (а.с.25). Із копії районної газети «Татарбунарський вісник» від 09.02.2008 року за №11 (а.с.24) видно надруковане там оголошення про втрату зазначених вище Державних актів на право власності на землю на ім'я [PERSON]. В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 статті 1228 ЦК України передбачено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги померлих [PERSON] та [PERSON]. Після смерті спадкодавців останні пропустили шестимісячний термін, встановлений законом на прийняття спадку, тому їм було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону. Крім того, ними були втрачені два Державних акта на право приватної власності на землю на ім'я їх батька [PERSON], що стало ще однією причиною для відмови нотаріуса, оскільки надати оригінали вказаних документів вони не мали змоги. Враховуючи, що на померлих осіб правовстановлюючі документа на нерухоме майно отримати неможливо, суд вважає можливим захистити права позивача[PERSON] та визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,60 та 4,53 га землі, які залишились після смерті його батька [PERSON]. При цьому суд бере до уваги, що його брат, позивач [PERSON] не претендує на вказане спадкове майно. Разом з тим, суд вважає, що вимоги [PERSON] відносно визнання за ним права власності на цінні папери та грошові внески, що залишились після смерті батьків, задоволенню не підлягають, оскільки ним не надано суду доказів неможливості отримання свідоцтва про право на вказану частину спадщини, крім відмови нотаріуса по причині пропуску останнім строку на прийняття спадщини. Але, в цьому випадку, в разі пропуску спадкоємцем строку на прийняття спадщини з поважної причини, законом передбачена можливість звернення позивача до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України.

Outcome: dismissed