Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

ВАТ «Макіївкагаз» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги по газопостачанню . У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що відповідач [PERSON] проживаючи в [ADDRESS] користується послугами позивача і є споживачем природного газу. 19.07.2007 року з відповідачем було укладено угоду про погашення заборгованості за послуги по газопостачанню , що утворилася раніше . Але відповідач систематично не виконує покладені на нього договірні зобов”язання , а саме не погасив заборгованість , а також не вносить плату за поточні платежі в зв”язку з чим виникла заборгованість за період з лютого 1996 року по 30 січня 2008 року у загальній сумі 23429,90грн.. Просить суд стягнути з відповідача усю суму заборгованості за період з 01.02.1996р. по 30.01.2008р. , оскільки строк позовної давності був перерваний діями відповідача при укладені договору , які свідчили про визнання ним всієї суми заборгованості. Відповідач [PERSON] до залу судового засідання не з”явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час слухання справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином , про що свідчить розписка про вручення судової повістки . Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечувала . Суд, заслухавши пояснення представника позивача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживаючи в [ADDRESS] , є споживачем природного газу і користується послугами позивача по газопостачанню , має абонентську книжку по розрахункам за спожитий газ № 2252 . З договору про надання послуг з газопостачання від 19 липня 2007 року вбачається , що між позивачем ВАТ “Макіївкагаз” та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання послуг з газопостачання , відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов”язки . Згідно з п. 4.7 вказаного договору відповідач [PERSON] визнав заборгованість , яка склалася у нього станом на 01.07.2007 року у сумі 24781,56грн./а.с.3/ Відповідно до угоди про погашення заборгованості за послуги з газопостачання від 19.07.2007 року встановлено , що відповідач на момент його укладення також визнав суму заборгованості , що утворилася станом на 01.07.2007р. у розмірі 24781,56грн.і зобов”язався погасити її до 19 серпня 2007 року /а.с.4/. Згідно до розрахунків наданих позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачем наданих послуг по газопостачанню за період з лютого 1996 року по 30.01.2008 року і загальна сума заборгованості складає 23429,90грн./а.с.5-6/. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Згідно з вимогами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд вважає , що зобов'язана особа, а саме споживач природного газу [PERSON], уклавши і підписавши вище зазначений договір про надання послуг з газопостачання та угоду про погашення заборгованості, не заперечуючи в них факту того , що раніше утворилася заборгованість , вчинив дії , що свідчать про визнання ним боргу за спожитий природний газ і крім того , відповідач в судове засідання не з”явився і не зробив заяви про застосування позовної давності при вирішені спору , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов”язаних з розглядом справи , до яких також належать витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи . Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., а на користь держави необхідно стягнути судовий збір - держмито в розмірі 51,00грн..

Outcome: approved