Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-21 00:00:00

27.08.2007 року в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом звернулась [PERSON]. (а.с.4-6), 232.09.2007р. позовні вимоги були уточнені (а.с.29-31). Позивачка просить суд винести рішення яким визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS]площею 0,064 га; на житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці. Позивачка також просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на земельну ділянку і житловий будинок шляхом виселення з будинку гр-на [PERSON]. Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. До шлюбу вона (позивачка) у особистій власності мала 1\2 частину квартири[ADDRESS] 21.07.2000 року позивачка за договором купівлі-продажу продала свою 1\2 частину зазначеної квартири, а 01.08.2000 року за виручені гроші купила житловий будинок [ADDRESS]і земельну ділянку на якій розташований будинок і присадибна ділянка розміром в 0,064 га. Купівлю будинку і земельної ділянки оформила в нотаріальній конторі договорами. Купівлю здійснила за кошти, виручені від продажу своєї квартири і гроші, які їй подарувала мама. Відповідач, який на той час був її (позивачки) чоловіком ніякої фінансової участі в купівлі будинку і земельної ділянки не приймав. 20.08.2004р. позивачка розірвала шлюб з відповідачем. З моменту розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати в спірному будинку без згоди з позивачкою. На вимоги позивачки про виселення з будинку відповідач не реагує. В судовому засіданні позивачка її довірена особа підтримали позовні вимоги і просять їх задовільнити. Відповідач і його довірена особа в судовому засіданні частково заперечували проти вимог позову, обґрунтовуючи свою позицію, тим що будинок і земельна ділянка були придбані в період шлюбних відносин. При цьому відповідач пояснив суду, що йому на проживання в місяць необхідно не менше 600 гривен, а на період купівлі будинку і зімельної ділянки його прибутки складали 300-350 гривен в місяць. Відповідач не заперечує факту того, що будинок і земельна ділянка були куплені за гроші позивачки, але вважає, що він своєю працею приводив в порядок будинок і земельну ділянку, вважає, що він має право забрати камінь, який він завіз на територію садиби, згоден висилитись. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі за слідуючими підставами. Зустрічний позов [PERSON]. є необґрунтованим і безпідставним, а тому не підлягає задоволенню. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правові відносини. Позивачка з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 року по 20.08.2004р. (а.с.7, 38-39). 21.07.2000р. позивачка за договором купівлі-продажу продала належну її особисто і її малолітній дочці [PERSON]. квартиру [ADDRESS][PERSON]. (а.с.8). 01.08.2000р. мати позивачки - [PERSON]. подарувала її ([PERSON].) 2500 гривен. (а.с.9). 01.08.2000р. позивачка за договорами купівлі-продажу придбала у [PERSON].будинок [ADDRESS], а також присадибну земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок загальною площею 0,064 га. ( а.с.10, 11). На підставі зазначених договорів на ім*я [PERSON]. було виготовлено і видано технічний паспорт від 04.08.2000р. за реєстраційним № 12-1403-102 (а.с.56-59). За довідкою Одеської дирекції залізничних перевезень середньомісячний заробіток відповідача за період листопада 1999р. по вересень 2000р. складає 237 грн. (а.с.60). Опитана в суді у якості свідка мати позивачки - [PERSON]. пояснила, що відповідач будучи зятем постійно пиячив, на роботу не ходив, будинок і земельну ділянку купляла її дочка (позивачка), а вона їй для цього надала кошти (частково). Свідок [PERSON]. підтвердила, що спірний будинок і земельну ділянку купляла позивачка. Норма ст.60 СК України передбачає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно було придбане у шлюбі, але за її особистий кошт. У цьому разі презумція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Позивачка подала суду достатні і допустимі докази того, що спірне майно було придбане за її особисті кошти хоч і в період шлюбу. У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сказано, що «не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачка довела обгрунтованність своїх вимог, а відповідач нічим не підтвердив свою вимогу про поділ майна.

Outcome: dismissed