Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою до Білоліської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області, у якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в селі Білолісся Татарбунарського району Одеської області помер дід позивачки [PERSON]. Після його смерті на території Білоліської сільської Ради Татарбунарського району залишилася земельна ділянка розміром 6,61 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №027582. Спадкоємцем зазначеної земельної ділянки за заповітом був батько позивачки [PERSON]. Він прий-няв спадщину та отримав свідоцтво про право власності за заповітом від 08.07.2006 року, але не встиг отримати Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, так як помер [INFO]. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою після смерті батька на прийняття спадку, але їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину по закону відмовили, мотивуючи тим, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадку та по причині відсутності Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця. Оскільки спадкодавець не встиг отримати Державний акт на землю, а на померлих такий документ отримати не можливо, тому позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку, оскільки вона є його спадкоємицею першої черги. Інших спадкоємців ні по закону, ні по заповіту немає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник Білоліської сільської Ради Татарбунарського району проти позовних вимог не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER](а.с.12) вбачається, що [PERSON] помер [INFO], а серії [NUMBER], що [PERSON] помер [INFO]. Згідно Державного акту серії ОД №027582 від 17.06.2004 року (а.с.9-10) виданого Татарбунарською райдержадміністрацією та додатку до акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки ( а.с.11), [PERSON]належить на праві приватної власності земельна ділянка розміром 6,61 гектар, розташована на території Білоліської сільської Ради Татарбунарського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.07.2006 року (а.с.14) підтверджується факт успадкування [PERSON]. вищезазначеної земельної ділянки площею 6,61га на території Білоліської сільської Ради, яка належала померлому [PERSON]. Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок №21 від 02.10.07року (а.с.15) вбачається, що вартість спадкової земельної ділянки, що належить [PERSON]. складає 71706,06 грн. Копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER](а.с.6) ) підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO]народження є [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтва про одруження [NUMBER]вбачається, що прізвище позивачки після укладення шлюбу стало «[PERSON]». За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємицею по закону першої черги померлого [PERSON], який прийняв у спадок від свого батька, тобто діда позивачки, [PERSON]земельну ділянку площею 6.61га на території Білоліської сільської Ради Татарбунарського району згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту, але не встиг до своєї смерті виготовити Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи, що [PERSON]є єдиною спадкоємицею по закону першої черги померлого [PERSON], який став власником спадкової земельної ділянки, але не встиг виготовити Державний акт на право приватної власності на вказане майно, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,61 га, яка розташована на території Білоліської сільської Ради Татарбунарського району, що залишилася після смерті її діда [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved