Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що як видно із господарських книг Журавлиської сільської ради за 1986 - 1990, 1991-1995 роки, житловий будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживав та не втратив частку в його майні [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла позивачка [PERSON] - його дочка та спадкоємець за заповітом, посвідченим 19 жовтня 1998 року в Журавлиській сільській раді Ставищенського району Київської області за реєстром №23, яка оформила свої права на частку спадкового майна отримавши 25.02.2004 року в Таращанській РДНК свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивачка вважає, що [PERSON], який помер [INFO] в силу діючих на той час ст.ст. 120, 123 ЦК України (1963 року) та Закону України „Про власність” за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] як на майно колгоспного двору. Таким чином, право власності на вказаний будинок має належати до складу спадщини [PERSON] яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорту 19478 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не приватизована, що підтверджується відповідною довідкою. Журавлиська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє позивачку можливості оформити свої спадкові права в Таращанській районній нотаріальній конторі. Позивачка просить визнати за нею, [PERSON] право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] вартістю 19478 гривень. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача Мартинюк Л.В. в попередньому судовому засіданні позов визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, усну заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як видно із господарських книг Журавлиської сільської ради за 1986 - 1990, 1991-1995 роки (а.с.11-12), житловий будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживав та не втратив частку в його майні [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер (а.с.5), спадщину після смерті якого прийняла позивачка [PERSON] - його дочка та спадкоємець за заповітом, посвідченим 19 жовтня 1998 року в Журавлиській сільській раді Ставищенського району Київської області за реєстром №23 (а.с.24), яка оформила свої права на частку спадкового майна отримавши 25.02.2004 року в Таращанській РДНК свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.8). Позивачка вважає, що [PERSON], який помер [INFO] в силу діючих на той час ст.ст. 120, 123 ЦК України (1963 року) та Закону України „Про власність” за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] як на майно колгоспного двору. Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Таким чином, дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] набула права на спадщину за заповітом на вказаний будинок. Оскільки відповідач Журавлиська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved