Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

[PERSON]. звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: КП «Волинське обласне бюро техінвентаризації», приватного нотаріуса [PERSON]. про визнання недійсними договору дарування 50/100 частини нерухомого майна: квартири в будинку [ADDRESS] та магазину з гаражем на 2 бокси для автотранспорту по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] до 2005 року, коли розірвала з ним шлюб та звернулась до суду з позовом про поділ майна. Рішенням Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р. позивачці було виділено у власність 50/100 частини ідеальної долі в квартирі [ADDRESS], та 50/100 ідеальної долі магазину з гаражем, розташованого по [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 19.12.2006 р. рішення Ковельського міськрайсуду було скасовано і ухвалено нове, яким визнано дане майно особистою власністю [PERSON].. Ухвалою Верховного суду України від 7.12.2007 р. було скасовано рішення Апеляційного суду Волинської області від 18.12.2006 р. в цій частині, а рішення Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р. було залишено без змін. Однак, вищезгадане майно: квартиру [ADDRESS], та магазин з гаражем по [ADDRESS] [PERSON] подарував своєму батькові - [PERSON] згідно договорів дарування № 532 від 3.04.07 р. та № 540 від 5.04.07 р., посвідчених приватним нотаріусом [PERSON].. В зв'язку з цим [PERSON]. просить визнати недійсними дані договори дарування в частині 50/100 ідеальної долі майна, яке їй було виділено у власність рішенням суду, а також скасувати частково реєстрацію права власності на дане майно. В суді позивачка та її представник позов підтримали повністю, пояснивши, що згідно рішень Ковельського та Верховного судів [PERSON]. було виділено у власність 50/100 частини ідеальної долі квартири та магазину з гаражем, інша частина була виділена [PERSON], що є відповідачем по справі. Після рішення Апеляційного суду, який визнав дане майно його особистим, останній подарував його своєму батьку - [PERSON], що є співвідповідачем по справі. При цьому Ухвалою Верховного Суду України від 26.03.07 р. було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Волинської області, відповідачі отримали дану ухвалу 3.04.07 р., що підтверджується довідкою з центру відділення зв'язку м.Ковеля № 4, однак відразу після цього провели відчуження належного позивачці майна. На даний час позивачка позбавлена можливості належним чином оформити своє право власності в зв'язку з викладеними обставинами. Тому просять визнати недійсними згадані договори дарування та скасувати реєстрацію права власності в частині належної позивачці долі майна. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали повністю, пояснивши, що вони вважають його безпідставним, поскільки відповідач отримав майно по договорам дарування від сина. На момент оформлення договорів якоїсь заборони на майно не було, в спорі воно не перебувало, договори були зареєстровані у встановленому порядку. Позивачка не може вимагати з нього дане майно, поскільки в неї відсутні правовстановлюючи документи на нього і не оформлене належним чином право власності. Також відсутні підстави для визнання недійсними договорів дарування як правочинів відповідно до вимог закону. З врахуванням того, що [PERSON] є добросовісним набувачем даного майна, на момент його набуття нічиїх прав і інтересів не порушував, користується ним, затратив кошти на його ремонт, просять в позові відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали повністю, пояснили, що позивачка не є власником спірного майна, поскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Однак, [PERSON]. для оформлення права власності у БТІ не зверталась, отже не набула права власності на нього. Тому вона не може звертатись як власник з даним позовом. [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду відчужив квартиру і магазин, які були визнані його власністю, своєму батькові шляхом дарування. При цьому нотаріус перевірив відсутність будь-якої заборони чи обмеження щодо даних об'єктів нерухомості при укладанні договорів. Позивачка також не вказала підстав, при недодержанні яких дані договори можна було б визнати недійсними як правочини. Просять відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - нотаріус [PERSON]. позов не визнала, пояснивши, що нею були завірені договори дарування нерухомого майна [PERSON] [PERSON]. Будь-якої заборони чи обмеження на майно на момент його відчуження не було. [PERSON] є добросовісним набувачем даного майна. Представник третьої особи КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Суд, заслухавши сторони, їх представників, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Ковельського міськрайсуду від 6.09.06 р. було проведено поділ спільного майна подружжя, зокрема, виділено у власність [PERSON]. 50/100 частини ідеальної долі квартири [ADDRESS], 50/100 ідеальної долі магазину з гаражем, розташованого по [ADDRESS], аналогічна частина даних квартири та магазину з гаражем була виділена у власність [PERSON].. Рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 19.12.2006 р. рішення Ковельського міськрайсуду було скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові [PERSON]. про поділ квартири та магазину з гаражем. Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7.11.2007 р. було скасовано дане рішення апеляційного суду Волинської області в частині вирішення позовних вимог [PERSON]. про поділ квартири та магазину з гаражем, а рішення Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р. в цій частині залишено без змін. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили позивачці [PERSON]. виділено у власність майно, щодо якого вона ставить питання про скасування договорів дарування. Як слідує з пояснень сторін, їх представників, матеріалів справи, після рішення апеляційного суду Волинської області, яким було визнано, що спірні квартира та магазин з гаражем є особистим майном [PERSON]., останній подарував його своєму батьку - [PERSON] відповідно до договорів дарування № 532 від 3.04.07 р. та № 540 від 5.04.07 р., які посвідчені приватним нотаріусом [PERSON].. [PERSON] зареєстрував дане нерухоме майно: магазин з гаражем з/2 № 126 від 12.06.07 р. та квартиру Р-№ 12243 від 7.05.07 р.. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України, право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні. Таким чином, будучи власником, згідно рішення суду, частки майна - квартири та магазину з гаражем, позивачка [PERSON]. не може приступити до його володіння, поскільки воно відчужено [PERSON] без її згоди. Посилання відповідачів та їх представників на те, що позивачка не може бути власником даного майна, оскільки його належно не зареєструвала у БТІ, суд вважає надуманим, так як позивачка зробити цього не може, в зв'язку з саме тим, що державна реєстрація на дане майно зроблена одним з відповідачів. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що згадані договори дарування слід визнати недійсними в частині належного позивачці майна, і в цій частині позов підлягає до задоволення. Поскільки рішення суду є правовстановлюючим документом на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, суд вважає, що вимоги позивачки про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно до задоволення не підлягають. Дане скасування та реєстрацію на себе права власності позивачка може зробити на підставі рішень суду. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки з відповідачів в рівних частинах пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial