Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати незаконним його звільнення з 21.10.2007 року з посади директора Державного підприємства “Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” у зв”язку з закінченням терміну дії контракту згідно п.2ст.36 КЗпП України та підпункту а/ пункту 26 Контракту на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 19.10.2007 року №990-к “Про звільнення [PERSON]” та у зв”язку з цим поновити його на посаді директора Державного підприємства “Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”. При цьому позивач посилається на те, що з 01 грудня 1998 року на підставі наказу № 93-К від 01.12.21998 р. працював директором Харківського філіалу Інституту землеустрою Української академії аграрних наук. З 04 грудня 2003 р. зазначений філіал було перейменовано в Державне підприємство «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» і він продовжив свою трудову діяльність вже в якості директора Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». З 21 липня 2003 року мене було призначено на посаду директора Харківського інституту землеустрою, за контрактом, терміном на два роки - з 21 липня 2003 року до 21 липня 2005 року. Дію контракту наказом від 21.07.2005 року було подовжено терміном на два роки - з 21 липня 2005 року до 21 липня 2007 року. Після спливу терміну дії контракту він продовжував працювати, на нього було направлене погоджене подання про подовження строку контракту. Але 05 грудня 2007 року Державне агентство земельних ресурсів України факсом надало Державному підприємству «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» копію наказу від 19 жовтня 2007 року № 990-к «Про звільнення [PERSON].» (додаток № 12), у відповідності до якого з 21 жовтня 2007 року мене звільнено з посади директора ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у зв'язку із закінченням терміну дії контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України та підпункту а) пункту 26 Контракту і дію Контракту від 21.07.2003 р. припинено. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, вважає звільнення незаконним та просить поновити позивача на займаній посаді. Сам позивач в судове засідання не з”явився, бажає вести свої справи через представника. Представник відповідача в судове засідання не з”явився. Повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, заперечень на позов не надав. Третя особа в судове засідання не з”явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України та вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 7.2 Статуту ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 13.10.2003 р. № 255, перереєстрованого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова № 0010137 від 10.11.2003 р. (додаток № 3), Державне підприємство «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» очолює директор, який призначається та звільняється з посади наказом Голови Держкомзему України за поданням директора ДП «Інститут землеустрою» та погодженням начальника Головного обласного управління земельних ресурсів./а.с.19-38/. З огляду на це, на підставі заяви [PERSON]. від 07.07.2003 р., подання директора Центрального інституту землеустрою Держкомзему України від 07.07.2003 р. за № 55.4-106 та погодження Харківського обласного головного управління земельних ресурсів від 04.07.2003 р. за № 07-01-2/1067, у відповідності до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 14 липня 2003 р. № 251-к «Про призначення [PERSON].» (додаток № 4) з 21 липня 2003 року позивача було призначено на посаду директора Харківського інституту землеустрою, за контрактом, терміном на два роки - з 21 липня 2003 року до 21 липня 2005 року./а.с.39/. Цього ж дня, 21 липня 2003 року, було укладено Контракт з директором Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] (надалі - Контракт), згідно якого його було призначено на посаду директора Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (додаток № 5). У відповідності до п. 32 Контракту цей Контракт діяв з 21 липня 2003 року по 21 липня 2005 року./а.с.40-47/. У зв'язку з закінченням терміну дії Контракту на підставі заяви позивача від 10.06.2005 р., подання директора ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 10.06.2005 р. № 55.4-23, погодження Харківського обласного головного управління земельних ресурсів від 14.06.2005 р. № 01-01-18\1288, у відповідності до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 21 липня 2005 р. № 195-к «Про продовження дії контракту [PERSON].» (додаток № 6) дію контракту [PERSON]. на посаді директора Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було подовжено терміном на два роки - з 21 липня 2005 року до 21 липня 2007 року./а.с.48/. У зв'язку із цим 21 липня 2005 року були внесені зміни до контракту з директором ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»[PERSON] (додаток № 7), згідно яких термін дії Контракту було подовжено до 21 липня 2007 року./а.с.49/. У відповідності до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно ч. 3 і ч. 4 ст. 65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Таким чином Контракт з директором Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] від 21.07.2003 р. є строковим трудовим договором у розумінні п. 2 ч. ст. 23 КЗпП. 21 липня 2007 року термін дії Контракту закінчився, а трудові відносини фактично продовжують тривати і жодна зі сторін не вимагала їх припинення. Згідно ж ст. 39-1 КЗпП якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Таким чином, внаслідок переукладення 21 липня 2005 року шляхом внесення змін до контракту з директором ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»[PERSON], Контракт з директором Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] від 21.07.2003 р. з 22 липня 2007 року перетворився на трудовий договір, укладений на невизначений строк, із поширенням на Контракт усіх особливостей договорів, укладених на невизначений строк. Продовження фактичних трудових відносин і відсутність вимоги жодної зі сторін щодо їх припинення також засвідчує продовження дії Контракту на невизначений строк. Це означає, що позивача, як працівника, з яким переукладався Контракт, вже не можна звільнити з роботи з мотивів закінчення строку дії трудового договору. Контракт перетворився зі строкового трудового договору на договір, укладений на невизначений строк, відтак його дію може бути припинено лише на загальних підставах припинення дії трудового договору, передбачених трудовим законодавством (ст.ст. 36, 40 та 41 КЗпП). Згідно ч. 6 ст. 65 ГК України керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону. А частиною 6 ст. 43 Конституції України позивачу гарантовано захист від незаконного звільнення. Однак, не зважаючи на вищевикладене, 05 грудня 2007 року о 12 год. 24 хв. Державне агентство земельних ресурсів України факсом надало Державному підприємству «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» копію наказу від 19 жовтня 2007 року № 990-к «Про звільнення [PERSON].» (додаток № 12), у відповідності до якого з 21 жовтня 2007 року позивача звільнено з посади директора ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у зв'язку із закінченням терміну дії контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України та підпункту а) пункту 26 Контракту і дію Контракту від 21.07.2003 р. припинено./а.с.56/. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 47 КЗпП у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Привертає увагу той факт, що ніяких дій з виконання вимог ст. 47 КЗпП Відповідач не здійснив, з наказом про звільнення своєчасно і належним чином позивача не ознайомив, належно оформлену трудову книжку не видав, розрахунок не провів, чим грубо порушив процедуру звільнення найманого працівника і конституційні права та охоронювані законом інтереси позивача. Крім того варто відзначити, що в день отримання факсокопії наказу про звільнення позивача він перебував на лікуванні в Комунальній установі охорони здоров'я «Міська поліклініка № 9»/а.с.57/. Згідно ж ч. 2 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. З огляду на вище викладене звільнення [PERSON], з посади директора Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у зв'язку із закінченням терміну дії контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України та підпункту а) пункту 26 Контракту на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 19 жовтня 2007 року № 990-к «Про звільнення [PERSON].» є незаконним і його слід поновити на займаній посаді. На підставі ст..367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення, а на підставі ст..89 ЦПК України на користь держави держмито в сумі 8 грн.50к., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судів в сумі 7 грн.50к.

Outcome: approved