Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину будівлі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказала, що 1 листопада 2007 року з відповідачем у справі [PERSON] вона уклала договір купівлі-продажу 29/100 частини гуртожитку, які складають 128,3 кв.м загальної площі та 61,8 кв.м жилої площі, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 1 листопада 2007 року з відповідачем у справі [PERSON] вона уклала договір купівлі-продажу 6/100 частин гуртожитку, які складають 26,8 кв.м загальної площі, в тому числі 12,8 кв.м жилої площі, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, вона придбала у відповідачів 35/100 ідеальних частин гуртожитку, а саме 1-1 сушарня, 1-2, 1-3, 1-4 жилі кімнати, 1-11 душ, 1-13 червоний куток, 1-19 прибудови, 1-1, 1-ІІ, 1-ІІІ, І-ІV, V, VII, VIII коридори, загальною площею 154,7 кв.м, в тому числі жилою площею 83,1 кв.м. На підтвердження укладеної угоди відповідачі написали розписки про те, що вони отримали гроші в рахунок купівлі-продажу частин гуртожитку. Зі свого боку відповідачі зобов'язалися оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній формі до 1 грудня 2007 року. Співвласником гуртожитку є [PERSON] і в його власності перебуває 29/50 частин гуртожитку на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 11.11.2003 року. Перед укладенням з нею договору купівлі-продажу частин гуртожитку, відповідачі запропонували [PERSON] купівлю вказаних частин. Однак, [PERSON] відмовився від купівлі-продажу частин гуртожитку, про що надав розписку. В порушення взятого на себе обов'язку відповідачі до теперішнього часу не оформили нотаріально угоду, що і змусило її звернутися до суду з цим позовом, в якому вона просить визнати договір купівлі-продажу 29/100 часток будівлі гуртожитку, розташованого [ADDRESS]. укладений з [PERSON] 01.11.2007 року дійсним та визнати договір купівлі-продажу 6/100 часток будівлі гуртожитку. розташованого [ADDRESS], укладений з [PERSON] 01.11.2007 року, а також, визнати за нею право власності на 35/100 ідеальних часток будівлі гуртожитку 1-1 сушарня, 1-2, 1-3, 1-4 жилі кімнати, 1-11 душ, 1-13 червоний куток, 1-19 прибудови, 1-1, 1-ІІ, 1-ІІІ, І-ІV, V, VII, VIII коридори, загальною площею 154,7 кв.м, в тому числі жилою площею 83,1 кв.м., за вищевказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, на задоволенні позовних вимог наполягає і просить розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву (а.с.17). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову і просив розглянути справу без його участі, що підтверджується його письмовою заявою на а.с.16. Відповідач [PERSON] також визнав позовні вимоги і просив розглянути справу без його участі, про що також надав суду письму заяву (а.с.19). Третя особа - [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON], не заперечував проти їх задоволення і просив розглянути справу без його участі, що також підтверджується його письмовою заявою в матеріалах справи (а.с.18). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розписок наданих відповідачами позивачці на а.с. 7-8, від неї відповідачі отримали грошові кошти за купівлю-продаж часток гуртожитку, які згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належать їм на праві приватної власності (а.с.9,10). І ця обставина відповідачами не заперечувалася, оскільки позов вони визнали. Крім того, у відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України позивачка має право набути право власності з підстав, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тому цей позов підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved