Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

26 липня 2007 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]., третя особа - Виконавчий комітет Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона доводиться тіткою малолітньому [PERSON], [INFO] року народження. Мати дитини, її сестра, [PERSON], з 2000 року з дитиною не проживає, не цікавиться нею, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Батьком дитини на підставі заяви [PERSON]. був записаний його дід, [PERSON]. Вказані обставини явилися причиною звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі &frac14; частини усіх видів заробітку (доходу) (а.с.а.с. 3 - 5). 23 січня 2008 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості співвідповідача[PERSON]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав. Представник третьої особи наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 373232. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [INFO] р. у [PERSON]. народився син, [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.09.1997 р. відділом РАГС Виконавчого комітету Самарської районної ради м. Дніпропетровська (актовий запис № 390) (а.с. 6). Дані про батька під час реєстрації народження[PERSON]були внесені на підставі заяви матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією листа відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 345/03-23 від 16.02.2007 р. При цьому батьком дитини мати записала свого батька (діда дитини),[PERSON]. (а.с. 21). 27 січня 2006 року третя особа своїм рішенням № 43 призначила позивача опікуном над малолітнім [PERSON] (а.с.а.с. 7, 8). Теперішнього часу позивач матеріально цілком забезпечена, працює, має житло. [PERSON]. також матеріально забезпечений, духовно розвинутий, здоровий (а.с.а.с. 10, 19, 20, 39). З 2000 року [PERSON] проживає окремо від [PERSON]., про що свідчать матеріали справи (а.с. 20). З часу початку окремого проживання [PERSON]. вона не спілкувалася із сином, протягом усього часу не брала участі у його вихованні, утриманні, духовному розвитку, що підтверджується матеріалами справи (а.с.а.с. 4, 14, 20). Відповідно до висновку третьої особи № 17/795 від 20.04.2007 р. [PERSON] з сім'єю не проживала і не проживає, не допомагає у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоров'я, позбавлення батьківських прав є доцільним (а.с.а.с. 22, 23). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, кожен при вирішенні питання про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий та відкритий розгляд незалежним та неупередженим судом. Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України одними з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з засад розумності й справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, Європейській Конвенції з прав людини, ураховуючи виключно інтереси дитини, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити. Таке вирішення цієї цивільної справи не позбавляє відповідача в майбутньому просити суд поновити її в батьківських правах. У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В силу ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Зважаючи на необхідність соціально забезпечити та захистити інтереси малолітнього [PERSON]., суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; частини усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved