Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ВАТ “Енергомашспецсталь” й просить визнати факт завданої йому шкоди в результаті нещасного випадку на виробництві , стягнувши 40000 грн. з відповідача. У судовому засіданні представник ВАТ «ЕМСС» Стародубцева Л.В. суду показала, що вважає позов необґрунтованим, оскільки на момент отримання позивачем виробничої травми відшкодування моральної шкоди таким особам законодавчо врегульовано не було. Положення статті 440-1 ЦК України (1963 року) були введені Законом України №3188-12 від 06.05.1993 року, тобто після події нещасного випадку з позивачем на виробництві, та зворотної сили не має. Просить в позові відмовити. У судовому засіданні представник ФССНВВ Вараксіна І.М. суду показала, що за рахунок Фонду відшкодовується моральна шкода постраждалим внаслідок отримання виробничої травми по випадкам, що сталися після 01.04.2001 року відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, в даному випадку ж виробнича травма позивачу була заподіяна у 1989 році. В теперішній час виплата Фондом моральної шкоди не передбачена законом. У судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав та суду показав, що під час роботи ковалем в КПЦ №1 ВАТ «ЕМСС» 09.08.1989 року з ним стався нещасний випадок. Він був травмований чавунною плиткою, яка була необережно кинута одним з працівників під час прибирання приміщення цеху. Факт отримання ним виробничої травми засвідчений актом про нещасний випадок на виробництві №96 від 15.08.1989 року. Згідно висновку МСЕК №003128 від 03.05.2006 року йому встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з наслідками травми на виробництві та 70% втрати професійної працездатності. Вищевказана травма призвела до епілепсії внаслідок органічної резидуальної поразки центральної нервової системи з гепералізованими параксізмами по типу міоклопічних абсцесів, у зв'язку з чим йому були заподіяні моральні страждання через відчуття фізичної болі, відчуття неповноцінності, порушення нормального укладу життя, неможливості через хворобу утворити сім'ю, душевні хвилювання. Просить стягнути з відповідача грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 40000 грн. Представник позивача підтримав його доводи та просив їх задовольнити. Суд, вислухавши показання сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 09.08.1989 року позивач під час роботи ковалем третього розряду в ковальсько-пресовому цеху №1 ВАТ «ЕМСС» отримав виробничу травму, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві №96 від 15.08.1989 року. Згідно висновку МСЕК №003128 від 03.05.2006 року йому встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з наслідками травми на виробництві та 70% втрати професійної працездатності. Відповідно до ст.ст.28,31,34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків по випадкам, що сталися після 01.04.2001 року. По випадкам, що мали місце до зазначеної дати, відшкодування моральної шкоди потерпілим працівникам покладається на роботодавця. В разі отримання травми в результаті нещасного випадку на виробництві страховий випадок настає з моменту травмування. Цивільний кодекс України (1963 року) був доповнений статтею 440-1 ЦК України, яка врегулювала відшкодування моральної шкоди, 06.05.1993 року, тобто після події нещасного випадку з позивачем на виробництві. Статті 23,1167,1168 ЦК України (2003 року) діють з січня 2004 року. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» на правовідношення, які виникли до набрання чинності відповідних актів про відшкодування моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню не розповсюджується, у тому числі й на ті випадки, коли позивач після вступу в закону силу цього акту продовжує відчувати моральні або фізичні страждання від раніше скоєних неправомірних дій. Таким чином, позовні вимоги [PERSON]. щодо заподіяння моральної шкоди через виробничу травму та її відшкодування не мають під собою законодавчого підґрунтя, оскільки на момент його травмування законодавством не передбачалося, а діюче зворотної сили не має. Відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України судовий збір віднести на рахунок держави, а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн. покласти на позивача через необґрунтованість його позовних вимог.

Outcome: approved