Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-07 00:00:00

27 листопада 2007 року, позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з останнім вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28 серпня 2007 року. Від даного шлюбу, вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]народження, яка навчається на третьому курсі Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. В.Лазаряна, на денній формі навчання, на комерційній основі де вартість навчання складає 2700 грн. на рік. Термін навчання встановлено до 30 червня 2009 року. Позивач вказала, що крім плати за навчання, донці треба сплачувати щорічно по 782 грн. 76 коп. за користування гуртожитком, харчуватися, вдягатися, користуватися транспортом, купувати необхідну літературу для навчання. Позивачем вказано, що вона працює, і її середня заробітна плата становить 440 грн. При цьому доньці матеріальну допомогу надає лише вона тай повністю сплачує за навчання, оскільки з боку відповідача, такої допомоги не має. Позивач вказала, що їх донька потребує матеріальної допомоги і з боку батька. Відповідач працює, його середня заробітна плата становить 2433,77 грн. у нього на утриманні нікого немає. Позивач вважає, що майновий стан відповідача дає йому можливість надавати їй матеріальну допомогу на час навчання доньки у розмірі ј частини його доходів щомісячно. Добровільно, відповідач позивачу матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з викладеним, позивач прохає суд стягнути на її користь з відповідача - аліменти на утримання їх доньки [PERSON]в розмірі ј частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та прохала суд задовольнити позов у повному обсязі, постановивши заочний розгляд справи та ухваливши заочне рішення, про що надала письмову заяву. У судові засідання відповідач не з»явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Третя особа: [PERSON], у судовому засіданні 08 січня 2008 року підтримала позовні вимоги позивача та пояснила, що відповідач по справі - це її батько. На даний час, вона навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту ім. В.Лазаряна, де форма навчання є денною, і в зв»язку з цим, вона не має змоги працювати. Саме навчання здійснюється на комерційній основі і його вартість складає 2700 грн. на рік. Термін навчання до 30 червня 2009 року. Але, крім плати за навчання їй треба сплачувати щорічно по 782 грн. 76 коп. за користування гуртожитком, харчуватися, вдягатися, користуватися транспортом, купувати необхідну літературу для навчання, тому допомога батька - відповідача по справі є для неї дуже необхідною. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ксерокопії паспорту на [PERSON], (а.с.№13-16), вбачається, що позивач зареєстрована за адресою:[ADDRESS]. З огляду на ксерокопію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.№4) встановлено, що відповідач та позивач по справі, 28 серпня 2007 року розірвали між собою шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, вчинено актовий запис №56. У своєму позові (а.с.№1-2) та у своїх поясненнях у судовому засіданні 08 січня 2008 року позивач посилається на те, що коли вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народилася донька [PERSON], [INFO]народження. У судовому засіданні було досліджено ксерокопія свідоцтва про народження на [PERSON](а.с.№5) з якої вбачається, що в графі «Батько» вказано - [PERSON], а в графі «Мати» - [PERSON]. Позивачем зазначено, що зараз їх з відповідачем донька [PERSON], вже досягла повнолітня, що підтверджується ксерокопією паспорту на її ім»я (а.с.№18-20), і навчається в Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту ім. В.Лазаряна на денній формі навчання, яке платне. Донька стипендії не отримує, проживає в гуртожитку, за проживання в якому, повністю сплачує позивач, що підтверджується ксерокопією квитанції (а.с.№9). Позивач вказала, що вона повністю утримує доньку та матеріально забезпечує її всім необхідним для навчання. Тому саме на цій підставі, в порядку ст.199 СК України, вона й звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Дійсно, з огляду на ксерокопію Договору №459040 від 27 травня 2005 року на підготовку фахівця з вищою освітою, який укладено між Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. Академіка В.Лазаряна в особі ректора О.М. Пшінько та [PERSON](а.с.№ 7), за рахунок коштів Замовника навчальний заклад забезпечує відповідні умови для отримання Студентом вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем “бакалавр” за напрямком “Автоматизація та комп'ютерноінтегровані технології” за спеціальністю “Автоматика та автоматизація на транспорті”. Форма навчання -денна. Згідно п.п. 5.1 цього ж Договору, повна вартість за весь термін навчання на час підписання договору складає 10800,00 грн. В рахунок оплати за підготовку фахівця з вищою освітою Замовник переховує Університету щорічно 2700 грн. В довідці №002382 від 21 вересня 2007 року (а.с.№6), виданої Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. Академіка В.Лазаряна, зазначено, що [PERSON] є студенткою 3 курсу Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. В.Лазаряна денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2005 року по 30 червня 2009 року. Судом з»ясововулося питання матеріального стану сторін по справі. Позивачем, в підтвердження свого матеріального стану, до матеріалів справи додано довідку про її доходи №12 від 02.10.2007 року, видану приватним підприємцем [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] працює продавцем закусочної, а її середня заробітна плата в місяць складає 440 грн. 00 коп. Відносно матеріального стану відповідача, з огляду на довідку №1485 від 02.10.2007 року (а.с.№11) судом встановлено, що останній працює електрозварником на Державному підприємстві Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів і його середній заробіток за місяць складає 2433 грн. 77 коп. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач має право на звернення до суду з даним позовом. оскільки, відповідно до частини 3 ст.199 Сімейного Кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.ст.182, 200 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, при умові, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе позов позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на навчання доньки - задовольнити. Позивачем у своєму позові заявлено вимогу про допущення негайного виконання рішення суду. Дана вимога підлягає задоволенню, оскільки, на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07 грн.50 коп.

Outcome: approved