Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Позивач звернулася в Любашівський районний суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1700 грн. В судовому засіданні він пояснив, що 28 грудня 2007 року в денний час, [ADDRESS], де проживає позивач, при спробі підключити газ, відповідач публічно почав висловлюватись в присутності громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що позивач побив його та його «бабу», скоїв злочин, тому йому необхідно «сушити сухарі», так як найближчим часом його позбавлять. Про вказаний факт йому повідомили вищевказані особи. Неправомірними діями відповідача принижена його честь та гідність, ділова репутація, так як він працює управляючим на автомобільній заправці, а також заподіяно моральну в шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив його перед іншими людьми та поширив відомості стосовно нього, що він скоїв злочин. Він сильно переживав, хвилювався і повинен був постійно виправдовуватись перед односельчанами, що ніякого злочину він скоював. Тому, позивач просив зобов”язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідно відносно нього та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1700 грн. та судові витрати в сумі 99 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що між відповідачем та позивачем склалися непризні стосунки. Рішенням суду зобов'язано позивача не перешкоджати в підключенні будинку відповідача до газової мережі. Однак, коли компетентні служби приїжджали виконувати рішення суду, то жителі будинку [ADDRESS], в тому числі і позивач, виходили на вулицю і перешкоджали виконанню вказаного рішення суду. Тому, між ними постійно виникають сварки. Він ніколи нікому не говорив, що позивач побив його та «бабу», а також те, що він скоїв злочин і буде позбавлений волі. Вважають, що саме таким чином позивач намагається налякати відповідача через те, що він хоче підключитись до газової мережі біля дому [ADDRESS] згідно рішення суду. Тому, просили в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного. З наданих суду судових рішень видно, що між сторонами з 2006 року по цей час йдеться спір про підключення будинку відповідача до газової мережі біля будинку позивача, що і являється причиною всіх конфліктів (а.с. 10-19). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст.270 ЦК України та відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоров»я, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 вересня 1990 р. № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» з подальшими змінами та доповненнями при розгляді цивільних справ про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні з'ясовувати чи порочать поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають вони дійсності. Під поширенням відомостей, що принижують честь, гідність та ділову репутацію особи, слід розуміти повідомлення їх в любій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній особі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що дійсно 28 грудня 2007 року вони знаходились на дворі біля будинку [ADDRESS]. Приїхали працівники газової дільниці, державної виконавчої служби, Любашівського РВ, щоб примусово підключити будинок відповідача до газової мережі біля вказаного будинку. Однак, їм перешкодили жителі будинку підключити будинок відповідача до газової мережі і вони поїхали. Відповідач почав кричати, що позивач побив його, його «бабу», скоїв злочин, нехай «сушить сухарі», що скоро його позбавлять волі на тривалий термін. Коли вони запитала в позивача чи правду говорив відповідач, то позивач сказав, що він нікого не бив. Свідок [PERSON] підтвердив вищевказані свідчення та пояснив. що дійсно 28 грудня 2007 року в денний час він чув, як відповідач в його присутності говорив людям, що позивач побив його, скоїв злочин, за, що скоро понесе покарання у вигляді позбавлення волі. В подальшому позивач поясняв йому, що він ніколи відповідача не бив. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не говорив, що позивач бив його чи бабу, в міліцію з цього приводу не звертався, тобто підтвердив, що вказані відомості не відповідають дійсності і заперечив про їх розповсюдження. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Суд вважає, що позивачем доведено факт, що 28 грудня 2007 року відповідачем були поширені неправдиві відомості, що не відповідають дійсності, а саме те, що позивач побив відповідача та «бабу», скоїв злочин і буде позбавлений волі. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що мала місце неправомірна дія відповідача, який принижував честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме поширив неправдиві відомості, що позивач скоїв злочин, побивши його та «бабу», чим принизив його честь, гідність та ділову репутацію. Згідно ст.23 ЦК України особа має прав на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в зв”язку з тим, що він був ображений та принижений в присутності односельчан, примушений був виправдовуватись перед ними. Він працює управляючим на автозаправочній станції і такі висловлювання на його адресу завдають шкоди репутації. Враховуючи зазначенні обставини та положення ст.23, 1167 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в правах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди”, від 31 вересня 1995 року, Постанову Пленуму Верховного Суду від 28 вересня 1990 р. № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» з подальшими змінами та доповненнями, приймаючи до уваги обставини справи, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку стягнути з нього на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 300 грн. Визнаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахував глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди. Крім того, необхідно зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідно, ділової репутації відносно позивача, так як відповідач вказує, що відповідач неодноразово поширював відносно нього неправдиву інформацію. Судом не можуть прийняті до уваги твердження відповідача та представника відповідача, що свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є зацікавленими особами по справі, так як були відповідачами в справі за позовом відповідача про не перешкоджання до газової мережі так як, свідки попереджувались про кримінальну відповідальність під розпис, приводились до присяги. Відповідачем не надано жодних доказів, які вказували б на неправдивість показань вказаних свідчень. Що стосується судових витрат, то відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути моральну шкоду в сумі 1700 грн., його позов задоволено в сумі 300 грн., що становить 17 % від суми позову. Позивач поніс судові витрати в розмірі 99 грн., що підтверджені документально (а.с. 5-6) Тому, судові витрати підлягають стягненню в розмірі 17% від 99 грн., що становить 17 грн. 47 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial