Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

У червні 2007 року [PERSON] пред”явила позов до Шосткинського Казеного заводу „ Зірка” про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позивачка зазначила, що вона працювала у відповідача з 8.09.1977 року, а з 8.09.1997 року майстром зміни на дільниці сірчаної кислоти і згідно наказу №478 -к від 4.06.2007 року була звільнена з цієї посади за п.1 ч.1 ст.40КЗпП України у зв”язку зі скороченням штату працівників. Вважаючи звільнення неправильним і посилаючись на те, що його причиною було упереджене ставлення адміністрації, позивачка просить задовольнити свій позов та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який вона визначила в сумі 2535,84 грн.. Представник відповідача Приходько Г. заперечує проти задоволення позовних вимог ,бо скорочення штату працівників - це вимушений захід, підприємство втратило об”єми виробництва, має великі борги перед державою та працюючими. Всі вимоги стосовно процедури скорочення були дотримані , а тому підстав для поновлення на роботі позивачки не вбачає. 3-я особа [PERSON] у судове засідання не з”явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши сторони, представника позивачки [PERSON], допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗ п П України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників. На обґрунтування своїх вимог позивачкою були надані слідуючи докази: наказ №478-к від 4.06.07 р. про звільнення [PERSON] За п.1ст.40 КЗпП у зв”язку зі скороченням штату з 4.06.07 р. з виплатою місячної допомоги, підставою якого було рішення адміністрації заводу та відсутне посилання на рішення профспілки а.с.2; довідка №2 від 7.06.07 р. голови незалежної профспілки заводу „Зірка” про те, що згоди на звільнення члена незалежної профспілки [PERSON]профспілка не давала а.с.3; витяг з трудової книжки на ім”я [PERSON], де зазначено, що вона була працівником підприємства з 8.09.77р. по день звільнення а.с.4-7; заяву на ім.”я директора заводу від 29.12.06 р. про те, щоб проводились відрахування профспілкових членських внесків від її зарплати на рахунок вільних профспілок; заяву про втуп до незалежної профспілки заводу; повідомлення від 13.03.2007 року голови незалежної профспілки [PERSON] на ім”я начальника цеха [PERSON] про те, що [PERSON] обрана головою цехкому та увійшла до складу комітету незалежної профспілки; протокол № 5 зборів комітету незалежної профспілки заводу від 25.01.2007 року відносно обрання [PERSON] головою комітету профспілки дільниці №1 заводу та обрання її членом комітету незалежної профспілки; свідоцтво про легалізацію профспілки та державну реєстрацію її як юридичної особи; протокол установчих зборів №1 від 17.01.2006 р.; протокол №8 від 10.05.2007 р. засідання комітету незалежної профспілки відносно відмови у дачі згоди на звільнення [PERSON], оскільки вона була майстром зміни і не могла залишати зміну без керівника, бо це є порушенням техніки безпеки. Як зазначила в судовому засіданні [PERSON], вперше її звільнення було ініційоване ще в листопаді 2006 року, бо вона виступила проти тих порушень трудового законодавства, які мають місце на заводі, де заробітна плата виплачується стихійно, а не у встановлені законом строки, а люди працюють на роботах не за трудовим договором. Не звільнивши її в 2006 році, адміністрація заводу ініціювала її звільнення вдруге, вже коли вона стала членом незалежної профспілки та агітувала до вступу у цю організацію працівників заводу, при цьому відповідачі обгрунтовували її звільнення вимушеним скороченням , не піклуючись про техніку безпеки робітників. Вона добросовісно відпрацювала на заводі 30 років та не мала нарікань на свою роботу, навіть після її звільнення був виданий наказ про її преміювання за участь у узмаганнях. Допитані у судовому засіданні свідки- голова незалежної профспілки [PERSON] зазначив, що ще до вступу [PERSON] до незалежної профспілки, наприкінці 2006 року вона зверталась до нього за допомогою з приводу її звільнення, тоді адміністрація обіцяла перевести її апаратчиком щоб дати змогу допрацювати до пенсії , але це залишилось обіцянкою. Оскільки на заводі грубо порушуються права робітників, що підтвердилось страйками працюючих, адміністрація заводу намагається під виглядом скорочення звільнити працівників які мають свою точку зору стосовно цих порушень. Тому [PERSON] вдруге попала під скорочення. На обгрунтування заперечень проти позову представником відповідача були також надані слідуючі докази: витяг зі статуту казенного підприємства заводу “Зірка” а.с.38; документи, підтверджуючі тяжкий стан господарчої діяльності підприємства; наказ №620 від 26.10.2006 року, довідку про об”єми виробництва, довідку про кількість звільнених працівників заводу за п.1 ст.40 КЗ п П у 2007 році, довідку про чисельність основних працівників та майстрів змін в цеху №1, де працювала позивачка; довідку про роботу цеху №1 за період з 2004- 2007 р.р.; наказ №99 від 1.03.2007 р. про скорочення штату майстра зміни цеху-1 а.с.29; витяг з розпорядження №22 від 12.03.2007 р. по цеху №1 з пропозицією нач.цеха про скорочення майстра цеха [PERSON] а.с.31; акт від 15.03.2007 р. про відмову [PERSON] від підпису у журналі розпоряджень стосовно її скорочення а.с.32; акт від 03.04.2007 р. відмови [PERSON] від запропонованої роботи а.с.13; клопотання директора до незалежної профспілки від 26.04.2007 р. про дачу згоди на звільнення позивачки; лист голови незалежної профспілки на ім”я директора заводу від 16.05.2007 р. про відмову у дачі згоди на звільнення та його обгрунтування а.с. 15; звіт від 03.04.2007 р. до центру зайнятості про звільнення [PERSON]. Суд не ставить під сумнів тяжке економічне становище підприємства та дотримання процедури скорочення штату- видання наказу про скорочення посад, повідомлення центр зайнятості про можливе скорочення, надання пропозицій керівника підрозділу, якому було деліговане це право, стосовно конкретної особи, попередження [PERSON] про скорочення, запропонування іншої роботи, звернення до профспілки відносно надання згоди на звільнення. Але як встановлено в судовому засіданні [PERSON]була головою цехкому та членом комітету незалежної профспілки заводу, які згоду на її вільнення не надали. Відповідно до ч.3 ст.252 КЗ п П зміна умов трудового договору та звільнення керівників профспілкової організації підприємства (у тому числі їх структурних підрозділів), крім додержання загального порядку, допускається за наявності згоди вищестоящого органу профспілки, до складу якої входить профспілкова організація цьго підприємства. Тобто,[PERSON] яка була головою цехкому та увійшла до складу комітету незалежної профспілки, мала додаткові гарантії призвільненні з роботи, які не були враховані адміністрацією підприємства, бо незалежна профспілка згоди на її звільнення не дала, а відмово профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі, на що є посилання в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 з послідуючими змінами “Про практику розгляду судами трудових спорів”. Тому[PERSON] має бути поновленою на роботі оскільки її звільнення суперечить чинному законодавсву. Крім того, як свідчила у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є працівником відділу кадрів,[PERSON]мала можливість залишитись на підприємстві , але як зазначила[PERSON] від неї намагались як скоріше позбутися, тому навіть до пенсії, яка мала бути у лютомуі 2008 року, їй не дали можливості допрацювати, а тому щоб її звільнити повинно якесь обгрунтування то й звільнили її за скороченням штату. Це ствердження [PERSON] суд вважає слушним, бо відповідно до довідки заводу від 08.10.2007 року про чисельність робітників та майстрів змін по цеху №1 (де працювала[PERSON]) на 13 працюючих робітників вмзначено 3 майстри у співвідношенні 1-майстер - 4 робітники.Таке співвідношення існувало і після звільнення [PERSON], що підтверджує висновки незалежної профспілки про те, що не можна залишати робітників зміни без керівника- майстра. Відповідно до ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно вирішуються вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно наданої довідки сума середнього заробітку [PERSON]складає 740,40 грн.( березень + квітень 754,34 +726,46 :2, травень 2007 р. не враховувався у зв”язку з відпусткою). Спору стосовно розміру зазначеної суми сторони не мають. Середньоденний заробіток за цей період складає 17,61 грн.( 740,40 грн.: 42 дні кількість днів вимушеного прогулу - 126 за 2007 рік та 10 днів за 2008 рік. Сума заробітку на цей час має бути 2394,96/17,61 грн. Х 136 днів), а не 2535,84 грн. На чому наполягала[PERSON] Крім того відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved