Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Київська природоохоронна прокуратура звернулась до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради і просить зобов»язати відповідача [PERSON]. повернути самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована у дворі житлового будинку по [ADDRESS], Київській міській раді ( як розпоряднику землі, залишивши у постійному користуванні Печерської районної в м. Києві ради), привівши у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель та споруд, в тому числі гаражного боксу. Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON]. в порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України самовільно, без отримання передбачених земельним законодавством правовстановлюючих документів на землю, використовується земельна ділянка у дворі житлового будинку [ADDRESS]під розміщення гаражного боксу. Представник Київської міської ради С.Авдієнко в письмових поясненнях (а.с.30-31) , підтримала позовні вимоги Київської природоохоронної прокуратури, просили справу слухати у відсутність їх представника.Суд визнав можливим слухати справу у відсутність представника Київської міської ради . Відповідач [PERSON]. під час судового розгляду заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що належний їй гаражний бокс був побудований на підставі відповідних рішень виконавчого комітету Київської міської ради і розташований за адресою [ADDRESS] Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні проти позиву заперечував , посилаючись на його безпідставність та необгрунтованітсь , надавши суду письмові заперечення з посиланням на надані докази . Третя особа Печерська районна в м. Києві рада свого представника для участі в розгляді справи не направила В своїх поясненнях наданих письмово зазначили , що дійсно [PERSON]. використовує земельну ділянку по [ADDRESS],зайняту ним самовільно, однак в подальшому повідомили про те, що гараж [PERSON]. знаходиться за адресою[ADDRESS] і побудований у 1972 році згідно рішень Київської міської та Печерської районної рад, і не є само захватом. Суд , вислухавши пояснення представників сторін , відповідача , дослідивши письмові докази надані сторонами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.116 Земельного кодексу підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до частини п'ятої цієї ж статті надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні . провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання ї власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 212 земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. В судовому засіданні встановлені наступні обставини , що Рішенням Київської міської ради від 10.07.2003року №638/798 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» надано Печерській районній у м. Києві раді в постійне користування земельну ділянку площею 0,46 га для будівництва , експлуатації та обслуговування житлового будинку з вбудованим приміщеннями на[ADDRESS]за рахунок земель міської забудови. Однак , за зазначеною в рішенні адресою [ADDRESS]розташований багатоквартирний будинок ЖБК „ Держплановець”. 17.11.2003 року Печерській районній в м. Києві раді видано державний акт на право постійного користування землею за адресою [ADDRESS] розміром 0,4647 га. При цьому до прийняття рішення питання про звільнення земельної ділянки, яка фактично буза зайнята , не вирішувалось. Головне управління земельних ресурсів на запит Київського природоохоронного прокурора 05.02.2007року повідомило про те, що земельна ділянка , на якій розташовані гаражі у дворі житлового будинку по [ADDRESS] не відводилась, документи, що посвідчують право приватної власності чи користування земельною ділянкою для розміщення гаражів не зареєстровані. Управління державного архітектурно-будівельного контролю 13.12.2006року повідомило про те, що управлінням держархбудконтролю дозвіл на будівельно-монтажні роботи гаражів не надавався. Як вбачається з наданих відповідачем та її представником доказів, рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №743 від 15.05.1972 року було дозволено Держплану УРСР побудувати 10 гаражів для індивідуальних автомашин інвалідів Великої Вітчизняної війни в садибі будинку[ADDRESS]. Забудовника зобов»язано погодити генеральний план та проект , отримати дозвіл на будівельні роботи. 18.12.1972 року виконавчий комітет Київської міської ради депутатів трудящих прийняв рішення №1971 «Про скасування рішення міськвиконкому №743 від 15.05.1972 року та закріплення за виконкомом Печерської районної Ради депутатів трудящих гаражів-боксів для авто кооперативу». При цьому , в рішення зазначається, що ділянка для 10 гаражів-боксів по [ADDRESS] фактично немає відношення до території садиб будинків [NUMBER]та [ADDRESS], тому вирішено , що рішення №743 від 15.05.1972 підлягає скасуванню та закріплені за виконкомом Печерської районної Ради депутатів трудящих збудовані гаражі-бокси для автокооперативу по [ADDRESS]міста. 25.12.1972 року виконавчим комітетом Печерської районної ради депутатів трудящих м. Києва прийнято рішення №912 «Про організацію по [ADDRESS]філіалу №1 автокооперативу «[INFO]» в Печерському районі м. Києва». При цьому , в рішенні зазначається, що кількість збудованих гаражів-боксів по[ADDRESS]менша ніж це потрібно по примірному статуту для створення окремого авто гаражного кооперативу, включити власників зазначених 10 гаражів-боксів до складу авто кооперативу «[INFO]» та рахувати їх як філіал №1 автокооперативу «[INFO]». Затверджено список членів філіалу №1 автокооперативу, що доданий до рішення. З вказаного часу відповідачка добросовісно, відкрито і безперервно користується одним з 10 гаражів-боксів , розташованих на земельній ділянці за адресою в [ADDRESS], має членскій білет . Станом на 24.06.2003 року в реєстрі земельних ділянок за черговим планом ділянка розташована в[ADDRESS]землекористувачем ,якої є гаражний кооператив та ділянка визначена окремим кодом. Як зазначав представник відповідачки [PERSON]. в судовому засіданні в 2003 році [PERSON]. та інші користувачі гаражних боксів побудованих в 1972 році в м. Києві по [ADDRESS], які є членами філіалу №1 автокооперативу «[INFO]», звернулись до виконавчого органу Київської міської ради з клопотаннями про передачу їм у власність займаних ними земельних ділянок . Рішення не прийнято до цього часу. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до п.6 Постанови Верховної ради України «Про земельну реформу» від 18.12.1990 року встановлено, що громадяни, підприємства й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до ведення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 01.01.2004 року оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку раніше надане їм право втрачається. При цьому , відповідно до п.7 Перехідних положень Земельного Кодексу України , громадяни та юридичні особи, що одержали у власність , у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно ст. 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно , відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Із поданих відповідачем документів, вбачаться, що 10 гаражів-боксів були побудовані з дозволу виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих та закріплені за виконкомом Печерської районної Ради , що свідчить про те, що відповідач не може нести відповідальність відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, оскільки відсутні підстави вважати земельну ділянку [ADDRESS] самовільно зайнятою, що і не оспорюється Печерською районною в м. Києві радою. Таким чином , суд , оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази , вважає необхідним позов залишити без задоволення ,оскільки позовні вимоги не обгрунтовані , не доведені в судовому засіданні , відсутні підстави вважати , що відповідачка [PERSON]. користучуючись належним їй гаражем, який розташований на земельній ділянці за адресою[ADDRESS]порушила будь- чиї права . Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed