Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], де вказав, що з [INFO] року проживає в [ADDRESS]. В квітні-червні 2000 року він отримав від мешканців інших квартир вказаного будинку нотаріально-посвідчені заяви, про надання згоди на розташування в підвальному приміщенні будинку кафе-магазину. Згодом ним були отримані всі дозволи на відкриття кафе-магазину, але у зв'язку зі зміною обставин його відкрито не було. [INFO] року між позивачем та [PERSON], який діяв в інтересах відповідача [PERSON], була підписана розписка, яка завірена начальником відділу кадрів по місцю роботи [PERSON]. Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язався не мати претензій до [PERSON] на власність, яка перебувала в загальному користуванні, а саме: коридору, площею 10 кв.м. , туалету, площею 1, 4 кв.м. , кухні, площею 4, 9 кв.м. , що відходять у користування [PERSON], а також частини підвального приміщення, розміщеного під коридором квартири [PERSON]. На протязі тривалого часу позивач безперешкодно користувався частиною підсобного приміщення, оскільки має на те законні підстави - заяви від співмешканців будинку, дозвіл від комісії відділу архітектури і містобудування на користування даним приміщенням, розписку укладену між ним та відповідачем, що фактично підтверджує встановлений порядок користування підвальним приміщенням. 21 вересня 2007 року поштою відповідач надіслала йому листа з вимогою звільнити підвальне приміщення, яке знаходиться під її квартирою. Посилаючись на те, що відповідач своїми діями створює явний дискомфорт у користуванні напівпідвальним приміщенням, що призводить до матеріальних збитків сім'ї [PERSON], позивач просив стягнути з відповідача 1000 гривень на відшкодування матеріальних збитків та 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягала в тому, що дії відповідача негативно відобразилися на його здоров'ї, що призвело до безсоння, частих головних болів та приступів мігреней, спричинило психологічний дискомфорт. Крім цього, позивач просив зобов'язати відповідача не вчиняти будь-яких дій, які б призводили до матеріальних збитків та/або спричиняли б дискомфорт в користуванні підсобним приміщенням в будинку по [ADDRESS] позивачу [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав позов, та в його обґрунтування також посилався на те, що відповідач розібрала підлогу в своїй кімнаті, внаслідок чого утворився отвір в стелі підвального приміщення, яким він користується, чим йому також завдано майнової і моральної шкоди. Крім цього позивач збільшив позовні вимоги і просив також стягнути з відповідача 2000 гривень на відшкодування витрат, понесених ним на лікування, в зв'язку з погіршенням здоров'я через неправомірні дії відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на те, що позивач самовільно, без належних підстав зайняв підвальне приміщення під її квартирою і зберігає там овочі. Бажаючи замінити поли в кімнаті, вона демонтувала їх та виявила, що відповідач самовільно демонтував дерев'яну стелю підвального приміщення з метою збільшення висоти приміщення та встановлення дверей. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. . 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS]. Відповідач проживає в [ADDRESS] цього ж будинку. Квартири сторін є приватизованими. Позивач [PERSON] зайняв частину підвального приміщення будинку, в тому числі, що знаходиться під належною відповідачу [ADDRESS], та користується нею в своїх цілях. 21.09.2007 року відповідач направила позивачу письмову вимогу про звільнення займаного ним підвального приміщення під її квартирою (а.с. 17). Зазначені обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні та підтвердились матеріалами справи та показами свідка [PERSON]. Відповідно до п.2 ст. 10 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. 2 березня 2004 року Конституційний Суду України своїм рішенням у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) вирішив - «Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Отже, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зазначеного рішення Конституційного Суду України, всі власники квартир багатоквартирного [ADDRESS] є співвласниками допоміжних приміщень даного будинку, в тому числі і підвального приміщення в частках, відповідно своєї частки у майні будинку. Правовий режим спільної власності визначає глава 26 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У зв'язку з цим, змістом внутрішніх правовідносин спільної часткової власності є право кожного зі співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном й обов'язок кожного зі співвласників погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження цим майном з іншими співвласниками. Як встановлено, в судовому засіданні позивач [PERSON] зайняв частину підвального приміщення, що розташоване під квартирою відповідача [PERSON] не погодивши такі дії із співвласниками цього приміщення, при наймі з відповідачем, про що свідчить сам факт наявності спору між сторонами про порядок використання приміщення. Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що власниками квартир вказаного будинку йому було дано дозвіл на користування підвальним приміщенням будинку, оскільки як вбачається з нотаріально посвідчених заяв (а.с. 11-13) співвласники будинку давали свою згоду [PERSON] та [PERSON] на відкриття в напівпідвальному приміщенні будинку кафе-магазину, що позивачем в свій час не було реалізовано. Також судом не приймається до уваги і посилання позивача на наявність угоди про порядок користування підвальним приміщенням у вигляді розписки від [INFO] року підписаної позивачем та [PERSON], відповідно до якої [PERSON] зобов'язався не мати претензій до [PERSON] на власність, яка перебувала в загальному користуванні, в тому числі частини підвального приміщення, розміщеного під коридором [PERSON], оскільки дана угода укладена без участі інших співвласників приміщення. Будь-яких інших доказів, на підтвердження правомірності свого користування (володіння) спірним підвальним приміщенням позивач не надав. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо направлення позивачу письмової вимоги про звільнення самовільно зайнятого ним підвального приміщення. Відповідно до ст. . 13, 16 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення вищевказаних положень. Позивач не надав суду жодних доказів того, що дії відповідача, які виразилися в демонтажі підлоги власної квартири та направленні позивачу листа з вимогою про звільнення підвального приміщення є неправомірними та порушують будь-які його права чи свободи, завдаючи майнової шкоди його особистим немайновим правам або майну, і так само моральної шкоди, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача про відшкодування такої шкоди. Є безпідставною і вимога позивача про зобов'язання відповідача не вчиняти будь-яких дій, які б призводили до матеріальних збитків та/або спричиняли б дискомфорт в користування підсобним приміщенням в будинку по [ADDRESS] позивачу [PERSON], оскільки чинним законодавством України передбачено гарантії, способи захисту прав і свобод, а також обов'язок всіх громадян не порушувати ці права, та відповідні санкції за їх порушення, в зв'язку з чим немає необхідності у винесенні такої заборони особисто [PERSON]. Як похідні, відповідно до ст. .88 ЦПК України не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення на його судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed