Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

14 квітня 2005 року до суду звернулася[PERSON] з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] про заміну товару неналежної якості, стягнення неустойки, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21.12.2004 р. вона придбала у відповідача пару взуття (лакові чоботи). 29.12.2004 р. вона уперше скористувалася їм, але відразу лак на ньому тріснув. При зверненні до відповідача остання відмовилася замінити товар на інший. У зв'язку з тим, що дане питання сторони не можуть розв'язати у добровільному порядку, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про спонукання замінити товар неналежної якості, стягнення неустойки в сумі 232,05 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 2 500,00 грн. (а.с.а.с. 2, 3). 08 вересня 2006 року позивач уклала шлюб з [PERSON]та прийняла його прізвище, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 08.09.2006 р. Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 766) (а.с. 48). 10 вересня 2007 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи Комітет з питань захисту прав споживачів (а.с. 74). У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що після звернення до відповідача неодноразово користувалася придбаним взуттям. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, про що свідчить її розписка (а.с. 86). У судових засіданнях, які відбулися раніше, відповідач пояснювала, що готова компенсувати позивачеві лише вартість придбаного взуття. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явилася, повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, третьої особи, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2004 р. позивач за 255,00 грн. придбала у відповідача пару взуття (лакові чоботи) моделі «Barocco», артикул - 2031-65, розмір - 36. Зазначена обставина підтверджується копією товарного чеку (а.с. 4). 29 грудня 2004 року позивач вперше скористалася придбаним взуттям, взувши його на свято з приводу Нового 2005 Року, після чого позивач з'ясувала, що лак на ньому тріснув. 30 грудня 2004 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення грошей або заміну товару на інший (а.с. 5). Того ж дня позивачеві було відмовлено, оскільки нею були порушені правила експлуатації такого типу взуття (демісезонне взуття експлуатувалося взимку). При цьому відповідач погодилася відремонтувати придбане взуття за рахунок магазину (а.с. 5). 02 січня 2005 року позивач відмовилася від придбаного товару та просила повернути їй сплачені кошти, про що свідчить напис на зворотньому боці заяви від 30.12.2004 р. (а.с. 5-звор.). Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № В-839 від 20.02.2006 р., виготовленому Дніпропетровською торгово-промисловою палатою (а.с.а.с. 64, 65): - придбана позивачем пара чоботів відносить до взуття весінньо-осіннього сезону; - придбане позивачем взуття може експлуатуватися при температурі не нижче + 5 °С; - придбане позивачем взуття має наступні дефекти від експлуатації та механічні пошкодження: пошкодження шкіри верху у вигляді подряпин, саднин, в носовій та п'яточній частинах обох полупар, відклеювання носочної частини підошви обох полупар розміром 4 мм, стертя набойок обох полупар до кріплення, незначне забруднення підкладки. Після звернення до відповідача позивач неодноразово користувалася придбаним взуттям, що підтверджується її визнавальними поясненнями та даними судово-товарознавчої експертизи. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Ураховуючи положення вказаних норм, суд доходить висновку про те, що 21.12.2004 р. між сторонами було укладене договір роздрібної купівлі-продажу. У відповідності з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Той факт, що після першої експлуатації на придбаному взутті тріснув лак, підтвердився поясненнями сторін, матеріалами справи, і ніким у судових засіданнях не оспорювався. Крім того, температура повітря у період часу, на якій посилається позивач, була вище + 5 °С, що згідно з висновком експерта дозволяло експлуатувати придбане взуття 21.12.2004 р. Ця обставина підтверджується листом Дніпропетровського обласного центру з гідрометеорології № 04.27/379 від 15.08.2007 р. (а.с. 69). Ураховуючи викладене, суд вважає доведеним те, що придбане взуття не відповідало якісним показникам, які застосовуються до такого типу товару. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 700 ЦК України продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві. У відповідності з абз. 6 ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товари (роботи, послуги), їх кількість, якість, асортимент, а також про їх виробника (виконавця, продавця). Судом було встановлено, що під час придбання спірного взуття позивачеві було передано лише товарний чек, який не містив жодних відомостей щодо сезонності придбаного взуття. Ця обставина додатково спростовує твердження відповідача про те, що позивач користувалася придбаним взуттям не за сезоном, оскільки вона не була про це обізнана. В силу п. «б» п. 1 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач при виявленні недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного терміну в порядку та строки, встановлені законодавством, і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, у тому числі заміни на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості. При цьому позивач для забезпечення належного виконання відповідачем обов'язку щодо заміни товару неналежної якості мала не експлуатувати придбане взуття надалі, тобто зберегти його у первісному вигляді (лише з дефектом, який виник 21.12.2004 р.). Водночас судом було встановлено, що і після 21.12.2004 р., і після звернення до відповідача з відповідною вимогою, позивач продовжувала користуватися спірним взуттям, що призвело до його подальшого значного псування, а саме: відклеювання носочної частини підошви обох полупар розміром 4 мм, стертя набойок обох полупар до кріплення, незначне забруднення підкладки. Суд роз'яснював позивачеві положення ст.ст. 10, 11, 57 - 60 ЦПК України, можливість змінити позовні вимоги в межах альтернативних вимог, передбачених ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів», проте позивач наполягала на задоволенні заявлених вимог. Ураховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про заміну придбаного взуття на аналогічний товар не підлягає задоволенню. Відповідно до абз. 3 п. 7 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості товару. Таким чином, оскільки позивач унеможливила заміну відповідачем придбаного взуття на аналогічний товар, зіпсувавши його, суд вважає, що вимога про стягнення неустойки за затримку такої заміни також не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов'язання; - сплата неустойки; - відшкодування збитків та моральної шкоди. Факт порушення відповідачем договірних обов'язків та його вина встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через придбання недоброякісного товару, неможливості його повноцінної експлуатації тощо. Приймаючи до уваги положення наведеної вище норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, суд однак вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду підлягає стягненню на користь позивача частково, в сумі 300,00 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

Outcome: partial