Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги такими обставинами. Згідно нотаріально посвідченого свідоцтва про право власності від 27.04.1993 р. вона є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, розташовану за адресою:[ADDRESS]; рішенням Фрунзенської сільської Ради від 19.12.2007 р. належному їй домоволодінню було присвоєно адресу: [ADDRESS]; вказане житлове приміщення вона реконструювала, у зв'язку з чим збільшилася його загальна та жила площа та отримала на вказану споруду технічний паспорт КРП “БРТІ м. Євпаторія”. Для проведення правової реєстрації об'єкта нерухомості, просить суд визнати за нею право власності на квартиру[NUMBER] з господарчими спорудами: сарай літ. “Б”, гараж літ. “Л”,N1 - огорожа, N 2 - хвіртка, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася згідно письмової заяви, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до вищевикладенного. Представник відповідача Фрунзенської сільської Ради у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви, позов визнав, проти задоволення позову не заперечив Перевіривши і дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено таке. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Згідно до вимог чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок придбання права власності, а також права володіння, користування і розпорядження майном визначаються законами. Як передбачає ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено судом, позивач [PERSON] згідно нотаріально посвідченого свідоцтва про право власності від 27.04.1993 р. є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, розташовану за адресою:[ADDRESS] (а.с. 5-6). Суд також встановив, що рішенням Фрунзенської сільської Ради від 19.12.2007 р. належному позивачу [PERSON] домоволодінню було присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 8). Суд встановив, що позивач [PERSON] вказане житлове приміщення реконструювала, у зв'язку з чим збільшилася його загальна та жила площа та отримала на вказану споруду технічний паспорт КРП “БРТІ м. Євпаторія” (а.с. 11-18). Як встановлено судом з технічного висновку від 2008 р. ПП “Будагропроект”, побудовані [PERSON] будови і споруди за адресою: [ADDRESS], знаходиться у задовільному стані та є пригодними до експлуатації, мають достатню експлуатаційну надійність (а.с. 19-36). Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворену річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній, доказів неправомірності володіння позивачем вказаним майном не встановлено або порушення прав інших осіб під час судового розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 316, 325, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved