Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися з даним позовом, вказавши, що згідно договору дарування, зареєстрованого в Під волочиському бюро технічної інвентаризації, кожному із них належить право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS]. Цей будинок був подарований гр.-ю [PERSON], яка [INFO]р. померла. 29 грудня 2005р. на ім.»я [PERSON] були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки [ADDRESS], площею 0,10га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і площею 0,6172 га - для ведення особистого підсобного господарства. Позивачі, посилаючись на ст..377 ЦК України, згідно якої при відчуженні житлового будинку до набувача переходить право власності на земельну ділянку, вважають себе власниками цієї ділянки. Тому вони просять суд визнати недійсними державні акти, видані на ім.»я [PERSON] і визнати за ними право власності по Ѕ частині земельної ділянки, яка належала [PERSON], зобов'язавши відповідачів виготовити Державні акти на вказану земельну ділянку на їх ім'я в рівних частинах. В судовому засіданні позивачі свій позов підтримали. Позивач [PERSON], який також виступав і як представник позивачки [PERSON] , дав аналогічні пояснення, які доповнив: коли на місце приходив землевпорядник і робив обміри землі для виготовлення державних актів, то [PERSON] сказала, що будинок належав їй. Мабуть вважала, що факт дарування будинку для землевпорядника не мав значення. Представник відповідача: Скалатської міської Ради в суд не з»явився, подана заява з проханням справу розглядати без їх участі, з позовом згідні. Представник відповідача: Під волочиського відділу земельних ресурсів позов визнав частково і пояснив, що на ділянку для ведення особистого підсобного господарства норми ст..120 ЗК України не застосовуються, вона може бути успадкованою. А на присадибну ділянку вони набули права власності як власники цього будинку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Згідно договору дарування від 25.12.2004р. [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних частинах кожний, належне [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS]. На підставі цього договору у Підволочиському районному бюро технічної інвентаризації 26.11.2005р. за [PERSON] та [PERSON] на праві власності зареєстровано за кожним по Ѕ частині вказаного будинковолодіння. Відповідно до ст..120 ЗК України, при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі чи споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Таким чином до позивачів, при набутті ними права власності на придбане будинковолодіння по Ѕ частині будинковолодіння [ADDRESS], перейшло право власності і на земельну ділянку в цих же частках. А тому Державний акт на право власності на ім»я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10га. слід визнати недійсним, так вона на момент видачі цього акту уже втратила право власності на будинок. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по Ѕ частині цієї ділянки. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки вимоги ст.120 ЗК України до земельної ділянки, наданої для ведення особистого підсобного господарства не застосовуються, і визнання за позивачами права власності на неї по підставі набуття права власності на будинок не передбачено.

Outcome: partial