Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що його рідна сестра [PERSON]прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, що складається з 49/100 частки жилого [ADDRESS] Проте, у зазначеному будинку він проводив ремонт, купував для цього матеріали за власний кошт, встановив двоконтурний котел, побудував сарай та літню кухню, витративши на це 4300 грн., проте до цього часу відповідачка не відшкодувала йому понесені збитки, чим заподіяла йому також моральну шкоду. З таких підстав просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4300 грн. та 1700 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки на свою користь вартість будівельних робіт та матеріалів, витрачених на будівництво сараю та літньої кухні, які згідно із висновком експерта складають 13 881 грн., витрати по оплаті вартості будівельної експертизи в сумі 800 грн. та моральну шкоду в сумі 1700 грн., пояснивши, що за життя батька розраховував на спадщину у вигляді садиби по [ADDRESS], проте батько заповів частку будинку відповідачці, тому вона має відшкодувати йому збитки, понесені на поліпшення цього майна. Представник позивача [PERSON] позов з урахуванням збільшених позовних вимог підтримала з наведених підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що батько - [PERSON]заповів їй належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS], цю спадщину вона прийняла у встановленому законом порядку. За життя батьків позивач до 1996 року разом із своєю сім*єю та батьками проживав у спірному будинку, приблизно у 1991 році для власних потреб, а також для потреб батьків побудував сарай та літню кухню, якими вони всі разом користувалися. Ремонт у будинку, двоконтурний котел, заміну труб проводили за кошти всіх членів родини, зокрема вона та ще двоє братів допомагали батькам благоустроїти їх помешкання, вона також весь час допомагала батькам, власними силами у 1996 році зробила ремонт у времянці, з 1999 року оплачувала всі комунальні послуги. До цього часу жоден з братів не пред'являв до неї будь-яких вимог, хоча всі вони знали, що вона прийняла будинок у спадщину. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з цими вимогами, також зазначила, що має на утриманні дитину-інваліда, отримує невелику заробітну плату, тому невзмозі відшкодувати позивачу понесені ним витрати. Заслухавши сторони, представників позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті, це право виникає на день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом; у цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER] 13 червня 2001 року [PERSON]склав заповіт, відповідно до умов якого він заповів [PERSON]всю належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS], зазначений заповіт був посвідчений у нотаріальному порядку 13.06.2001 року державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори. 27.10.2004 року державний нотаріус Тихомиров Л.В. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 49/100 частини жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у[ADDRESS] Вказане свідоцтво зареєстровано у Каховському БТІ 29.11.2004 року за № 7823601. Враховуючи, що до цього часу заповіт [PERSON] не визнано недійсним у встановленому законом порядку, з такими позовними вимогами позивач до суду не звертався, суд вважає, що [PERSON] набула право власності на спадкове майно у відповідності з вимогами чинного законодавства України. В судовому засіданні встановлено, що дійсно у 1991 році позивач, проживаючи у спірному будинку для потреб своєї сім*ї та потреб батьків власними силами побудував сарай та літню кухню, які складають надвірні будівлі [ADDRESS]. Цей факт підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], проти цього не заперечувала й сама відповідачка. Разом з цим факт понесення позивачем інших витрат, внаслідок заміни труб, встановлення котлу, батарей, проведення ремонту будинку тощо не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки на обґрунтування позовних вимог в цій частині не надано жодного належного доказу, а показання свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вона підтвердила лише факт продажу позивачу наприкінці 80-х - початку 90-х рр. цементу та труб для будівництва, проте, що саме будував позивач, за які кошти і у якій кількості вона продавала це майно не пам'ятає. Позивач у позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог посилається на ст. ст. 22, 23 ЦК України, якими зокрема передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Проте в судовому засіданні встановлено, що безпосередньо діями відповідачки не порушено жодне цивільне право позивача, тому вона не може нести цивільно-правову відповідальність за збитки, які заподіяні не з її вини. Безпідставними є також вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки суд не вбачає причинного зв'язку між правомірними діями відповідачки щодо прийняття спадщини за заповітом та моральними стражданнями позивача, які, крім цього, в судовому засіданні жодними доказами не доведені. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до [PERSON] безпідставно, оскільки безпосередньо її вини у понесених позивачем витратах немає. Крім того, суд вважає, що для заявлення подібних вимог пропущений встановлений ст. 257 ЦК України 3-річний строк позовної давності, оскільки з часу смерті батька та прийняття відповідачкою спадщини минуло понад 3 роки і причини пропущення цього строку в судовому засіданні позивачем не наведені, з клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачем без поважної причини. Проте, дослідивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає саме за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 22 23 257, 1222, 1223, 1235 ЦК України,

Outcome: dismissed