overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду за наступними підставам: З відповідачем перебуває у зареєстрованному шлюбі з 01 серпня 1997 року року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2007 відповідач з сім*єю не проживає, у добровольному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітєй, тому вона вимушена звертатися за допомогою до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнії дітей аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів до їх повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі, тому що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов*язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач визнав позов повністю, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей, в зв*язку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі вісх видів заробітку (доходів) до їх повноліття починаючи з 10.01.2008 року щомісяця. Крім того, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 51 гривні, а також 7,50 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 08 червня 1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Вербській сільській Раді, актовий запис № 20. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. З травня 2007 року їх сім'я розпалася і збереження її неможливе, оскільки немає порозуміння. Тому просить шлюб розірвати. Розірвання шлюбу здійснюють уперше. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню за наступними обставинами. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

21.01. 2008 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на ст. ст. 105, 110, 112 СК України , де зазначила про те, що сторонами в 2005 році був заключений шлюб, від якого народився син в 2005 році [PERSON]. В зв”язку з непорозуміннями в сім”ї шлюб не склався, на даний час сторони проживають нарізно, спору відносно майна не мають, відновлення сімейних відносин виключається. Дитина проживає з позивачкою. В досудовому засіданні позивачкою підтримані заявлені вимоги, які визнані відповідачем. Суд вважає позов підлягаючим до задоволення враховуючи наступне. Як зазначено в ч.4 ст. 130 ЦПК України Ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення. В даному разі перебування в шлюбі перешкоджає позивачці вирішувати в установленому порядку майнові та інші права . Викладене свідчить про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність їх задоволення та стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво. Вказала, що проживала разом зі своїм покійним чоловіком [PERSON] з 1971 року по [ADDRESS] в м. Новоукраїнці Кіровоградської області. За час проживання позивачка самочинно без порушення будівельних норм побудувала на території домоволодіння два сараї площами 12 м2 та 14 м2, а також веранду до літньої кухні, площею 7,6 м. кв. Просить суд встановити право власності на самочинно збудовані будівлі. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився та надав заяву у якій просить суд справу розглянути без участі представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 30.06.1961 року одружилася з [PERSON], 1938 року народження. Після одруження подружжя побудувало житловий будинок з надвірними спорудами, який у 1968 році був зданий в експлуатацію та зареєстрований за чоловіком позивачки, який [INFO] помер. Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 25.12.1997 року безкоштовно передана у приватну власність земельна ділянка [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарський споруд. На належній земельній ділянці без належного дозволу та затвердженого проекту, позивачка самочинно побудувала сарай, площею 12 м2, сарай, площею 14 м2 та веранду до літньої кухні, площею - 7,6 м2, без порушень ДБН, що підвереджується планом присадибної ділянки (а.с. 8), актом від 05 грудня 2007 року (а.с. 5). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи викладене та те, що самовільне будівництво позивачка здійснила на власній земельній ділянці, вимог про знесення самовільно збудованих споруд власники сусідніх земельних ділянок не ставлять, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати право власності за позивачкою на самовільно збудовані сараї та веранду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до органу місцевого самоврядування про визнання, в порядку спадкування за заповітом, права власності на земельну ділянку, котра належала померлій [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимогу заяви, мотивуючи це тим, що померла склала заповіт, котрим заповіла [PERSON]. право на земельну частку (пай), яке за життя реалізувала, отримавши державний акт про право власності на земельну ділянку. Оскільки померла не змінювала та не скасовувала заповіт, тому, на їх погляд, предметом спадкування є саме земельна ділянка. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в адресованій суду заяві позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності.(а.с.22) Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON]. померла [INFO].(а.с.5) Судом встановлено, що у 2000 році померла склала заповіт на користь позивача, котрим заповіла останній право на земельну частку (пай).(а.с.6) За життя спадкодавець не змінювала та не скасовувала заповіт.(а.с.23) Суд встановив, що у 2002 році [PERSON]. отримала державний акт про право власності на земельну ділянку №454 площею 6,69 га, яка розташована на території відповідача, взамін сертифіката про право на земельну частку (пай).(а.с.10,26) Відповідно до інформації нотаріальної контори, після смерті [PERSON]. з заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивач.(а.с.15) Таким чином, встановивши дату складання заповіту, отримання згаданого державного акту, настання смерті спадкодавця, з урахуванням відсутності інформації щодо зміни та скасування заповіту, суд дійшов висновку, що предметом спадкування є земельна ділянка. Отже, позивач прийняла спадщину [PERSON]., а тому є всі підстави визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. За заявою позивача, суд покладає сплату судових витрат на останню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачі звернувся з позовом до Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про виділення часток у спільній сумісній власності. Згідно змісту заяви, вони та їхній померлий син, [PERSON], власники квартири №[ADDRESS] Кіровоградської області, котра є спільною сумісною власністю. Вважають, що частки є рівними, а виділ частки кожного з них необхідний для успадкування майна сина. В судовому засіданні позивачі підтримали вимоги заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в адресованій суду заяві не заперечував щодо задоволення позову та просив справу розглядати за його відсутності.(а.с.26-27) Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, яке зареєстроване в органі приватизації, власниками згаданої квартири є [PERSON], [PERSON]., [PERSON], котра належить останнім на праві спільної сумісної власності.(а.с.5) Судом встановлено, що [PERSON] 18 серпня 1998 року одружилась та змінила прізвище на [INFO].(а.с.9) Ознайомившись з правовстановлюючим документом, суд встановив, що позивачі та [PERSON] набули права власності на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (надалі по тексту Закону у відповідних відмінках). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO].(а.с.7) Судом встановлено, що померлий є сином позивачів.(а.с.8) Ст.8 Закону передбачено, що передача квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, котрі постійно мешкають у даній квартирі. Передача квартир у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. У Законі не визначено порядок обрахування розміру часток, а тому суд вважає, що частки є рівними. Отже, позовна заява є обґрунтованою, мотивованою та такою, котра підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач в заяві вказує, що відповідачі є власниками квартири[ADDRESS]. Позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення вказаної квартири, про що було укладено відповідний договір - зобов»язання. Абоненти не виконують умови договору і не платять заборгованість за отримані послуги. Заборгованість відповідачів за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення з жовтня 2005 року по листопад 2007 року становить 1404 грн. 97 коп., що підтверджується карткою платника о/р [NUMBER], у добровільному порядку дану заборгованість не сплачують. Тому позивач звернувся до суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Линник Л.Г, яка діє за дорученням, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечують. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі є власниками квартири[ADDRESS]. Позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення вказаної квартири, про що було укладено відповідний договір - зобов»язання. Абоненти не виконують умови договору і не платять заборгованість за отримані послуги. Заборгованість відповідачів за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення з жовтня 2005 року по листопад 2007 року становить 1404 грн. 97 коп., що підтверджується карткою платника о/р [NUMBER], у добровільному порядку дану заборгованість не сплачують, направлену на їхню адресу проігнорували. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги за водопостачання та водовідведення в сумі 1404 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач в заяві вказує, що відповідачі є власниками квартири[ADDRESS] Позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення вказаної квартири, про що було укладено відповідний договір, згідно договору наймач зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення своєчасно. Абоненти не виконують умови договору, а тому виникла заборгованість в сумі 922 грн. 81 коп. Тому позивач звернувся до суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Линник Л.Г, яка діє за дорученням, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнають, суду пояснили, що не визнають борг в сумі 922 грн. 81 коп. перед Калинівським водопровідно- підрозділу водопровідно-каналізаційного господарства, оскільки цей борг виник ще з 1997 року, і просять застосувати до них строк позовної давності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, оцінивши зібрані докази по справі, суд відмовляє в задоволенні позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі є власниками квартири[ADDRESS] Позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення вказаної квартири, про що було укладено відповідний договір, згідно договору наймач зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення своєчасно. Абоненти не виконують умови договору, а тому виникла заборгованість в сумі 922 грн. 81 коп., однак як видно із матеріалів справи, заборгованість по водопостачанню виникла з 1997 року по 09.10.2002 рік. Відповідно до умов ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач пропустив строк у межах якого могла звернутися до суду з вимогою стягнути з відповідачів заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1\4 частини заробітку на утримання доньки[PERSON], 2007 року народження. Як підставу заявлених вимог зазначила, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. З відповідачем вони перебувають у шлюбі, але шлюбні стосунки не підтримують, оскільки відповідач мешкає з іншою жінкою в м.Харкові. Відповідач позов визнав. Зазначив, що він має постійне місце роботи, стан його здоров`я задовільний, інших утриманців не має. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення про задоволення позову, якщо це не протирічить закону та не порушує прав, інтересів інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є рідним батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження [NUMBER], видане Залиманською селищною радою Балаклійського району 05 жовтня 2007 року, актовий запис № 6). Сторони перебувають у шлюбі. Факт знаходження дитини на утриманні позивачки та проживання з нею не оспорюється відповідачем. По ствердженню позивачки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач цього не спростовує, має постійне місце роботи, інших утриманців не має. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов”язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому відповідач, незалежно від свого матеріального положення та місцезнаходження не звільняється від обов”язку щодо утримання дитини. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 17 жовтня 2003 року перебуває в шлюбі з відповідачем - [PERSON] Від шлюбу має неповнолітню дитину. Дитина мешкає з нею та знаходиться на її утримані, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 02 квітня 2004 року (а.с.5). Батько добровільно допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред”явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки грунтуються на законі і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 1995 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, та непорозуміння і сварки, що виникали на грунті цього. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на розлученні. Відповідачка в попереднє судове засідання не з'явилася, але від неї в суд надійшла заява про те, щоб розглянути справу у її відсутності, факти викладені в позовній заяві визнає, вважає, що надалі спільне проживання з позивачем неможливе, на розлучення згодна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 1995 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім"ї стали сварки та непорозуміння, що виникали на грунті різних поглядів на подружнє життя. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.105,110,112 СК України відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1981 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, та непорозуміння і сварки, що виникали на грунті цього. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, але від нього в суд надійшла заява про те, щоб розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на розлученні, миритися не бажає. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні факти викладені в позовній заяві визнала, вважає, що надалі спільне проживання з позивачем неможливе, на розлучення згодна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1981 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені з 2004 року, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім"ї стали сварки та непорозуміння, що виникали на грунті різних поглядів на подружнє життя. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.105,110,112 СК України відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved