Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визначення долі у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно посилаючись на ті обставини, що [INFO]помер чоловік та батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина частина квартири, розташованої [ADDRESS], яку вони приватизували разом 22.12.1999 року та грошовий вклад у філії Лисичанського ощадного банку № 2867/059 на особистому рахунку [NUMBER]. Після смерті [PERSON] вони фактично прийняли спадщину, але в свідоцтві про право власності на житло не були визначені долі кожного у приватизованій квартирі. Вважають частки у приватизованій квартирі рівними за кожним по 1/3 частині. Інших спадкоємців немає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. В свої поясненнях посилалась на обставини викладені у позовній заяві, на підставу яких надала суду відповідні докази. Позивач [PERSON] в судове засідання не з”явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належний чином, про причину неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1999 року ( а.с.8) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності[PERSON] та членам його сім”ї [PERSON]- дружині та [PERSON]- сину. Із копії ощадної книжки ( а.с.14) вбачається, що померлий [PERSON] мав грошовий вклад на рахунку [NUMBER] у Лисичанській філії 2867/059 Ощадного банку України. Суд вважає, що особи, які приймали участь у приватизації квартири мають рівні долі по 1/3 частині кожному, бо відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, що проживав разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON]всі проживали разом в приватизованій квартирі, тобто фактично прийняли спадщину. Із свідоцтва про народження ( а.с.7) вбачається, що позивач є рідним сином [PERSON], а позивачка перебувала з померлим у шлюбі з 19.02.1967 року ( а.с.6). Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , бо відповідно копії домової книги були прописані [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Тому суд вважає, що позов підлягає задовленню в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. 370,1258,1261 ЦК України ,

Outcome: approved