Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-20 00:00:00

17.08.07 р. позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - [PERSON] про вселення у житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] в м. Миколаєві та зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод в користуванні даним жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач є його колишньою дружиною, і 18.06.2000 року позивач на законних підставах з дозволу відповідача вселився у спірне житлове приміщення. З цього часу він користувався жилим приміщенням, та ніс обов'язки з утримання житла та сплати комунальних послуг. 24.04.2007 року шлюб між сторонами був розірваний. З початку літа 2007 року відповідач почала перешкоджати позивачеві в проживанні в жилому приміщенні та змінила вхідні замки, в квартирі залишились його особисті речі та майно, набуте подружжям в шлюбі. Через неможливість в позасудовому порядку вирішити виниклий спір, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, його представник позов підтримала повністю на підставах, викладених в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що вона дійсно не бажає, щоб позивач проживав в квартирі та змінила через це замок на вхідних дверях, також пояснила, що позивач має іншу сім'ю та забезпечений житлом. Крім цього відповідач пояснила, що вона не бажає проживання позивача в квартирі через те, що позивач зловживає спиртними напоями та вчиняє скандали. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, покази свідка [PERSON], та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в м. Миколаєві належить на праві спільної сумісної власності відповідачці - [PERSON] та неповнолітній - [PERSON]. Дана квартира відповідно до технічного паспорту має житлову площу - 29.10 кв.м., та складається із двох житлових кімнат, площею - 16,60 кв.м., та 12,50 кв.м., кухні площею - 7,30 кв.м., та допоміжних приміщень. З 1990 по квітень 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В спірній квартирі позивач зареєстрований з 18.06.2001 року, що підтверджується довідкою з ДЕЗ «Корабел» від 12.06.2007 року. В період перебування у шлюбі позивач 12.08.1998 року продав належну йому на праві приватної власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] в м. Миколаєві, виручені від продажу кошти пішли на сімейні потреби сторін. Дане підтверджується копією відповідного договору купівлі - продажу, наявного у справі, та не оспорюється відповідачкою. Після розірвання сторонами шлюбу влітку 2007 року відповідач почала перешкоджати позивачеві в користуванні жилим приміщенням в квартирі - змінила вхідний замок, ключі від якого відмовилась надати позивачеві. Ці обставини відповідач визнала, крім цього вони підтверджуються показами допитаного свідка - [PERSON], яка пояснила суду, що після розірвання шлюбу позивач продовжував проживати в квартирі, і після того, як відповідач змінила вхідний замок, він не може потрапити до квартири, де залишились його речі, іншого житла та іншої сім'ї у нього не має. Із наявних у справі копій квитанцій поштових переказів вбачається, що позивач з літа 2007 року кожного місяця надсилав відповідачці поштові перекази на суму 200 грн., із яких 150 грн. були аліменти на утримання доньки, а 50 грн. - кошти в рахунок оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач цього не заперечувала. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судовим розглядом встановлено, що відповідач як власник квартири не пропонувала позивачеві укласти з нею договір найму жилого приміщення. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Надані відповідачем докази, зокрема, акт про не проживання позивача в жилому приміщенні з жовтня 2006 року суд до уваги не приймає через те, що він суперечить іншим зібраним по справі доказам та поясненням відповідача, яка визнала, що вона почала перешкоджати позивачеві в користуванні жилим приміщенням з літа 2007 року. Крім цього в актах не вказуються причини не проживання позивача в жилому приміщенні. Доводи відповідачки щодо неможливості проживання в квартирі з позивачем через зловживання ним спиртними напоями та вчинення ним скандалів, суд знаходить безпідставними, оскільки відповідач цих обставин не довела, та не надала відповідних доказів.

Outcome: approved