Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ВАТ «Полтава-Авто» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав і пояснив, що він працює директором філії «Пирятин-Авто» з травня 2006 року і 25 вересня 2007 року вранці ідучи на роботу впав та травмував коліно правої ноги. Цей день він відробив повністю, а 26 вересня звернувся в лікарню і йому наклали гіпс. Через [PERSON] він повідомив, що буде знаходитись на лікарняному. 4 жовтня 2007 року отримав лист в якому повідомлялось, що він звільнений з роботи за прогули. Вважає, що звільнення незаконне і просить поновити його на роботі, стягти з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і 20000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача, він же представник третьої особи позов не визнав і пояснив, що керівництвом підприємства проводилась перевірка і виявлено, що позивач 25 і 27 вересня 2007 року був відсутній на роботі, за що його 27 вересня 2007 року було звільнено з роботи за прогули. Просить відмовити в задоволенні позову, змінивши дату звільнення, після виходу позивача з лікарняного. Судом встановлено: Наказом ВАТ «Полтава-Авто» №46 від 22.05.2006 року позивач був прийнятий на роботу на посаду директора філії «Пирятин-Авто» (а.с.24). 25.09.2007 року вранці позивач ішов на роботу та впав, травмувавши коліно. Цей день він відпрацював повністю, при цьому підписував фінансові документи та проводив звільнення працівника [PERSON] 26.09.2007 року зранку позивач звернувся в поліклінічне відділення Пирятинської ЦРЛ і йому був виданий листок непрацездатності з діагнозом пошкодження з/б зв'язки правого г/ст. суглобу та накладений гіпс (а.с.2). В цей же день позивач через [PERSON] повідомив адміністрацію, що він знаходиться на лікарняному, в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Заступником генерального директора ВАТ «Полтава-Авто» [PERSON] та 27 вересня 2007 року були складені акти про відсутність позивача на робочому місці в ці дні (а.с.21-22) та складена службова записка генеральному директору ВАТ «Полтава-Авто» (а.с.23). На початку жовтня позивач отримав лист з ВАТ «Полтава-Авто» від 1.10.2007 року №2019 про те, що він наказом по підприємству від 27.09.2007 року звільнений з роботи згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с.3). Згідно наказу наданого в судове засідання по ВАТ «Полтава-Авто» №207 від 26.09.2007 року позивача було звільнено з роботи з 27.09.2007 року за прогули без поважних причин згідно ст.40 п.4 з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 32 дні (а.с.20) (в наказі не вказано згідно якого закону). Свідок [PERSON] пояснив, що він працює майстром столу замовлення в філії «Пирятин-Авто». 24 вересня у них був вихідний. 25.09.2007 року позивач зранку був на роботі, а після обіду не було. 26 вересня позивач по телефону повідомив йому, що знаходиться на лікарняному і він про це повідомив в Полтаву. [PERSON] в м. Пирятин приїхав 2609.2007 року. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює продавцем-касиром в філії «Пирятин-Авто». 24 вересня був вихідний. 25 вересня вона була на роботі, але не може сказати чи був позивач на роботі, так як в них окремі кабінети. 26 вересня заступник директора приїжджав на роботу. Свідок [PERSON] пояснив, що з 3 квітня по 25 вересня 2007 року працював в філії «Пирятин-Авто». Близько 10 год. 25 вересня позивач був на роботі. Він звільнявся з роботи і підписував обхідний лист, здавав інструменти. 26 вересня він також виходив на роботу, позивача на роботі не було. Свідок [PERSON] пояснив, що він разом з позивачем ішов на роботу. Він пішов вперед, а позивач відстав і зойкнув. Він допоміг йому піднятися і довів його до роботи. Це було близько 8 години. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача. Чоловік пошкодив ногу і розмовляв з відповідачами по телефону. Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивача. У вівторок 25 вересня син повідомив про травму ноги. 26 вересня у середу приїжджали з роботи і питали де син. Він телефонував до сина, але відповіді не було. Від відповідачів дізнався, що син начебто поїхав в м.Черкаси, але він був вдома. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює заступником генерального директора ВАТ «Полтава-Авто». 20.09.2007 року позивач був запрошений в м.Полтаву, але 21, 22 та 24 вересня він не з'явився. Він проводив розслідування про відсутність позивача на роботі та склав акти від 25 та 27 вересня 2007 року про відсутність позивача на роботі. На телефонні дзвінки позивач не відповідав. В лікарню позивач за допомогою не звертався. Ні в квартирі, ні в будинку, який позивач будує, його не було. Від батька позивача довідався, що він знаходиться в м.Черкаси. Про це він доповів генеральному директору. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює водієм ВАТ «Полтава-Авто» і що він з [PERSON] приїжджав в м. Пирятин шукати позивача. Чого шукали він не знає. Приїжджали до батька і до дружини, про що розмовляли не знає. Позивача не знайшли. Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ст.237 Суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові вимушеного прогулу. Оскільки позивач не здійснював прогулу без поважних причин, так як він отримав травму ноги, йому був виписаний листок непрацездатності і був звільнений під час тимчасової непрацездатності, що забороняється трудовим законодавством, він повинен бути поновлений на роботі на посаду директора філії «Пирятин-Авто» з дня звільнення. В зв'язку з незаконним звільненням, позивачеві повинен бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, який складає за 5 місяців 12 днів 7085 грн. 90 коп. і дана сума повинна бути стягнута з відповідача. (5 міс.12 дн. Час вимушеного прогулу х 1265 грн. 34 коп. середній заробіток = 7085 грн. 90 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу). Оскільки ВАТ «Полтава-Авто» незаконним звільненням була заподіяна шкода в сумі 7085 грн. 90 коп., тому дана шкода повинна бути стягнута з генерального директора «Полтава-Авто». Суд не бере до уваги акт відсутності на роботі позивача від 25.09.2007 року та акт комісійного вскриття 4 складів, розташованих на території філіалу «Пирятин-Авто» 25.09.2007 року в зв'язку з відсутністю на роботі позивача, оскільки вони суперечать встановленим обставинам справи. Так свідок [PERSON] пояснив, що він 25 вересня 2007 року звільнявся з роботи і позивач, як директор був на роботі і підписував наказ про звільнення. В який час вскривалися склади в акті не вказано. Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що заступник генерального директора [PERSON] приїхав в м. Пирятин 26.09.2007 року. Акт від 27.09.2007 року про відсутність позивача на роботі є дійсним, так як позивач лікувався в зв'язку з травмою ноги, в нього був накладений гіпс, виданий листок непрацездатності і він не міг бути на роботі. В суду не має підстав сумніватися в дійсності видачі листка непрацездатності, оскільки проводилась перевірка прокуратурою Пирятинського району і визнано, що листок непрацездатності виданий законно і на підставі передбачених чинним законодавством. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Так як позивач був незаконно звільнений, більше п'яти місяців не працював, не отримував заробітної плати, яка є для нього основним засобом до існування, ніс додаткові зусилля для організації свого життя і життя своєї сім'ї, суд вважає, що це призвело до моральних страждань позивача і йому цим була завдана моральна шкода. Проте моральна шкода в 20000 грн. позивачем завищена, тому суд вважає, що її розмір необхідно зменшити і стягненню підлягає 5000 грн. моральної шкоди. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial