Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

У січні 2008 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона протягом 1953 - 1986 років працювала в колгоспі „Дружба” с. Залісся Чорнобильського району Київської області. У зв'язку з аварією на ЧАЕС її разом із сім'єю було евакуйовано в с. Микуличі Бородянського району Київської області. Позивачка вважає, що оскільки вона була евакуйована із зони відчуження, на момент евакуації являлася членом колгоспу „Дружба” в с. Залісся Чорнобильського району Київської області, то відповідно до ст.35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" вона має право на земельну частку (пай) в розмірі паю членів КСП "Дружба" с. Нове Залісся Бородянського району Київської області. Просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі паю членів КСП „Дружба” с. Нове Залісся Бородянського району Київської області - 1,66 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 2805 гривень. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Представник Бородянського районної державної адміністрації Брицька А.М. позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивачка не надала докази, що підтверджують її членство в колгоспі під час розпаювання землі, за реалізацією права на отримання земельної частки (пай) не зверталася до відповідних державних органів, просила застосувати строк позовної давності. Микулицька сільська рада свого представника в судове засідання не направила, справу просила розглядати без участі її представника. Бородянське районне управління земельних ресурсів, ТОВ “Агроконтраст” в судове засідання своїх представників не направили, про причини неявки не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, допитаної в якості свідка, її представника [PERSON], пояснення представника Бородянської райдержадміністрації Брицької А.М., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи позивачка з 1953 року по 1986 рік працювала в колгоспі „Дружба” с. Залісся Чорнобильського району Київської області та була його членом, про що свідчить копія трудової книжки \а.с.8-9 \, копії довідок колгоспу "Дружба" № 13 від 15 червня 1989 року \а.с.34,35\, згідно з копією довідки №2642 від 4 грудня 2006 року \а.с.7\ та копією посвідчення евакуйованого із зони відчуження \а.с.10\ 1986 року вона була дійсно евакуйована із зони відчуження. Відповідно до копії довідки № 683 від 31 серпня 2007 року (а.с.6) позивачка [PERSON] проживає [ADDRESS] та земельної частки (паю) не отримувала. Відповідно до копії довідки № 369 від 19 жовтня 2006 року (а.с.6) колгосп “Дружба” Чорнобильського району в 1986 році був евакуйований в Бородянський район у зв'язку з аварією на ЧАЕС, який 1993 року перейменований в КСП “Дружба”, в 2000 році реорганізований у ВСК “Дружба”. Позивачка, допитана в якості свідка, пояснила, що в колгоспі "Дружба" Чорнобильського району Київської області вона працювала з 1953 року по 1986 рік, на момент евакуації із зони ЧАЕС в с. Микуличі була членом колгоспу. На пенсію виходила вже з колгоспу "Дружба " Бородянського району Київської області. З членів колгоспу її не виключали. Після виходу на пенсію ніде більше не працювала. З метою отримати земельну частку (пай) в 2006 році зверталася до відповідних державних органів, а також і до ТОВ "Агроконтраст", проте в реалізації даного права їй відмовляли. Розпорядженням Бородянської райдержадміністрації від 17 березня 1997 року було затверджено науково-технічну документацію по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП «Дружба» с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) по даному господарству в розмірі 2805 грн. та розмір 1,66 га в умовних кадастрових гектарах \а.с.5\. Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством. Відповідно до абзацу 5 ст.1 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” право на земельну частку \пай\ мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Таким громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Враховуючи викладене, суд вважає, що так як позивачка була евакуйована із зони відчуження в с. Микуличі Бородянського району Київської області і на момент відселення була членом колгоспу „Дружба” с. Залісся Чорнобильського району Київської області, то вона має право на земельну частку (пай) в розмірі земельної частки (паю) члена КСП „Дружба”, а саме відповідно до затвердженої науково-технічної документації вартістю 2805 грн. та 1,66 га в умовних кадастрових гектарах. При цьому суд вважає, що позивачкою не пропущено строк позовної давності, оскільки довідка Київської обласної державної адміністрації на реалізацію права на отримання земельної частки (паю) була видана їй в грудні 2006 року і про відмову щодо виділення земельної частки (пай) вона дізналася лише в 2006 році, тому, на думку суду, саме з цього часу право позивачки на отримання земельної частки (паю) було порушене.

Outcome: approved