Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення різниці у заробітній платі та відшкодування заподіяної моральної шкоди. Позивач позов в судовому засіданні підтримав з підстав, які викладені ним у позовній заяві, просив позов задоволити. Представники Івано-Франківської міської поліклініки № 4 в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що позивачу було понижено кваліфікаційну категорію на підставі наказу № 149-МК ЦМКЛ від 29.05.2006 року, виданого згідно з наказом № 86-К управління охорони здоров”я від 22.05.2006 року, відповідно до якого було проведено оплату праці згідно другої кваліфікаційної категорії з 22.05.2006 року. 17.05.2007 року позивачем пред”явлено посвідчення про проходження 01.03.2007 року атестації в атестаційній комісії при Міністерстві охорони здоров”я України і відповідно з наказом МОЗ України від 12.03.2007 року № 63-0 йому присвоєна перша категорія з спеціальності “Ортопедія і травматологія”, а тому було видано наказ по Івано-Франківській міській поліклініці № 4 від 17.05.2007 року № 97 згідно якого позивачу проводилась оплата праці відповідно до першої кваліфікаційної категорії за спеціальністю “Ортопедія і травматологія”. Оскільки наказ від 29.05.2006 року № 86-К, відповідно до якого позивачу проводилась оплата згідно другої кваліфікаційної категорії не визнано незаконним, то вважають вимоги позивача щодо стягнення різниці у заробітній платі в період з 19.05.2006 року по 11.03.2007 року безпідставними. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник управління охорони здоров”я Івано-Франківської облдержадміністрації в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що управлінням охорони здоров”я було виконано всі заходи щодо виплати різниці в заробітній платі, було надіслано листи адміністрації міської поліклініки № 4 про підтвердження позивачу першої кваліфікаційної категорії. Просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON]. працює у відповідача на посаді лікаря-травматолога першої кваліфікаційної категорії з травня 2001 року. Рішенням атестаційної комісії управління охорони здоров”я Івано-Франківської ОДА від 19.05.2006 року йому понижено кваліфікаційну категорію з першої на другу відповідно до наказу по управлінню охорони здоров”я Івано-Франківської ОДА № 86-К від 22.05.2006 року. Даний наказ позивачем було оскаржено до центральної атестаційної комісії МОЗ України. Відповідно до наказу МОЗ України від 12.03.2007 року № 63-0 [PERSON]. була підтверджена перша кваліфікаційна категорія, після чого позивач звернувся до управління охорони здоров”я Івано-Франківської ОДА з заявою про виплату різниці в заробітній платі з 19.05.2006 року по 11.03.2007 року. Листом від 19.06.2007 року за № 07-325/к15 було зобов”язано головного лікаря Івано-Франківської МП № 4 [PERSON]. виплатити [PERSON]. належну різницю в зарплаті, однак дане зобов”язання по даний час не виконано. Посилання представників Івано-Франківської міської поліклініки № 4 на те, що заробітна плата [PERSON]. відповідно до першої квалфікаційної категорії проводилась з моменту присвоєння першої кваліфікаційної категорії тобто з 12.03.2007 року не заслуговує на увагу, тому що відповідно до положення про умови праці працівників закладів охорони здоров”я та установ соціального захисту населення, зміни розмірів посадових окладів, підвищень, доплат та надбавок, що визначають заробітку плату працівників, проводяться з моменту присвоєння кваліфікаційної категорії. Кваліфікаційна категорія [PERSON]. 12.03.2007 року не присвоєна, а підтверджена, тому заробітна плата за період з 19.05.2006 року по 11.03.2007 року, йому повинна нараховуватись відповідно до першої кваліфікаційної категорії. Суд критично оцінює посилання відповідачів в запереченні на позов про проведення виплати різниці в заробітній платі [PERSON]., однак вважає, що слід зобов”язати Івано-Франківськуміську поліклініку № 4 виплатити різницю в заробітній платі [PERSON]. з 19.05.2006 року по 11.03.2007 року в сумі 208 грн. 47 коп. Відповідно до представленої довідки бухгалтерії МП № 4. Відповідно до вимог ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, однак позивачем в судовому засіданні не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 151, 237-1 КЗпП України та

Outcome: approved