Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розподіл спільного майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що 02.10.1958 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, під час шлюбу , в 1960 році ними збудовано будинок [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0,1671 га. Свідоцтво про право власності на будинок видано на ім`я відповідача 20 липня 2005 року. Подружні стосунки сторін протягом останніх п`яти років погіршилися, оскільки відповідач постійно виганяв позивачку з будинку, перешкоджає користуватися ним їхній дочці та онуку, які в частині будинку за свій рахунок зробили ремонт, провели воду. В жовтні 2007 року відповідач вигнав з будинку 16 - ти літнього онука, який приїхав до них на канікули. Позивач не може захистити онука, оскільки будинок зареєстрований на відповідача, а останній в свою чергу вважає, що тільки він один є власником , а позивач не має ні на що права . Такими своїми діями відповідач створив нестерпні умови для спільного проживання, що призвело до того, що дочка сторін залишила батьківський будинок і проживає на приватній квартирі. Захищаючи своє право спільної сумісної власності , позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON]позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задоволити. Відповідач по справі [PERSON]. в судове засідання не з”явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання повістки про виклик до суду , що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 21,22), причину неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 1958 року зареєстровано шлюб між [PERSON]та [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , [NUMBER]від 11. 10.1958 року ( а.с. 7 ), в 1960 році ними збудовано будинок №[ADDRESS]на земельній ділянці розміром 0,1671 га, який згідно свідоцтва про право власності на будинок від 20 липня 2005 року, що було видано на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько - Хутірської сільської ради від 24 червня 2005 року , технічного паспорту на будинковолодіння від 19.08.2005 року та довідки Вінницько - Хутірської сільської ради № 3452 від 23.11. 2007 року належить на праві власності[PERSON]у (а.с.8,9-12, 13). Відповідно до виписки з господарської книги № 17 Вінницько - Хутірської сільської ради за 2006 - 2010 роки, головою двору є відповідач по справі [PERSON]. Подружні стосунки сторін протягом останніх років погіршилися, тому позивач , захищаючи своє право спільної сумісної власності ,звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на 1\2 частку будинковолодіння та розподіл будинку в натурі. Ці факти підтверджуються як дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, так і показами позивача. Дані правовідносини регулюються : · ст. 60 ч. 1 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). · ст. 61 ч.1 СК України , згідно якої об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; · відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної сумісної власності , якщо інше не встановлено домовленістю між ними; · ст. 69 ч. 1 СК України , відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу ; · відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки судом встановлено, що будинок [ADDRESS], набутий під час шлюбу між [PERSON]та [PERSON] є їх спільною сумісною власністю , а сторони не досягли домовленості щодо володіння, користування і розпорядження майном, що є їх спільною сумісною власністю, суд вважає, що позивач має право на розподіл спільного сумісного майна незалежно від розірвання шлюбу, шляхом визнання за нею права власності на 1\2 частку будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: partial