Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS] в 1986-1995 роках належав до майна колгоспного двору, головою якого був батько [PERSON], а членами двору мати [PERSON] та позивачка які набули право власності на будинок за вказаною адресою, вартістю 34627 гривень. [INFO] померла мати [PERSON], [INFO] помер батько [PERSON], спадщину після їх смерті прийняла позивачка. Проте оформити свої спадкові права на будинок [ADDRESS] вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлювального документа. Позивачка просить визнати, за нею право на спадщину за законом після смерті її батьків, поскільки інших спадкоємців немає. В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача Васильченко Н.М. в судовому засіданні позов визнала. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], [INFO] батька [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS], вартістю 34627 гривень. Оскільки відповідач Антонівська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved