Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-13 00:00:00

08 листопада 2007 року[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитини - сина [PERSON], [INFO]року народження, в розмірі &frac14; частини його заробітку (доходу). Позивачка зазначила в заяві, що з відповідачем фактично перебувала у шлюбних стосунках, проживали однією сім'єю. На протязі більше, ніж один рік, відповідач з сім'єю не проживає, на даний час має іншу сім'ю. [PERSON]у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], з сином ніяких зв'язків не підтримує. Крім того, позивачка[PERSON] просила стягнути на свою користь з відповідача [PERSON]понесені витрати на правову допомогу в сумі 100 грн.. Позивачка[PERSON] була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.25), в судове засідання не з'явилась через зайнятість на роботі (а.с.27), що за висновком суду є поважною причиною неявки. Крім того, судом задоволено клопотання позивачки[PERSON]про розгляд справи без її участі. У письмовій заяві позивачка[PERSON] підтримала заявлені вимоги по тих самих підставах, які були нею зазначені у позові (а.с.27). Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с.26), причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки[PERSON]суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON]і[PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте фактично проживали однією сім'єю. За час спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO]року в [ADDRESS](а.с.5,6). За матеріалами справи встановлено, що [PERSON]і [PERSON] на протязі більше, ніж один рік, проживають окремо один від одного. На утриманні позивачки[PERSON]перебуває неповнолітній син [PERSON](а.с.8), який має задовільний стан здоров'я (а.с.7). Суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON]також має задовільний стан здоров'я, оскільки він не надав відповідні докази на підтвердження факту захворювання та розміру витрат на лікування. Відповідач [PERSON]з неповнолітнім сином [PERSON]ніяких зв'язків не підтримує, у добровільному порядку не надає позивачеві[PERSON] матеріальної допомоги на його утримання. На даний час відповідач [PERSON]не працює, має іншу сім'ю, на його утриманні знаходиться інша неповнолітня дитина. Відповідачем [PERSON]не надано доказів про наявність на його утриманні непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Зазначені обставини сторонами не оспорювались, і є такими, що визнанні ними, тому ці обставини не підлягають доказуванню, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За такої сукупності обставин у справі суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON]має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачеві[PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], проте свого обов'язку не виконує. Враховуючи те, що позовні вимоги[PERSON]задоволені, суд в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON]в дохід держави судових витрат в сумі 58 грн. 50 коп., де 51 грн. - сума судового збору, 7 грн. 50 коп. - сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка[PERSON] у зв'язку з отриманням правової допомоги адвоката для звернення до суду понесла витрати в сумі 100 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Частиною 2 статті 84 цього ж Кодексу визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно пункту 2 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України частина 2 статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590. Вказаною постановою сума витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, обчислюється виходячи з кількості годин роботи особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні під час розгляду справи. Оскільки особа, яка надавала правову допомогу позивачеві[PERSON], не допускалась судом до участі у справі, а також не брала участі в розгляді справи, то вимога позивачки про стягнення з відповідача [PERSON]понесених витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: dismissed