Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

У грудні 2004 року позивачка звернулася до суду з позовом до редакція газети «Своё Мнение» та [PERSON]., в якому просила постановити рішення на захист її честі та гідності шляхом визнання розповсюджених про неї відомостей в друкованих засобах масової інформації недостовірними, а саме: що вона являється лідером секти із смт. Ювілейного; що результатом її діяльності стали сім'ї, що розпалися, та таке інше …; яка надрукована в газеті «Своё Мнение» № [NUMBER]року, в статті «[INFO]?», яка підписана редакцією вказаної газети та юрисконсультом Центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог»; також просила зобов'язати редакцію даної газети опублікувати у найближчому номері газети «Своё Мнение» спростування преамбули «Или дети, или секта …» і принести публічні вибачення за дачу неправдивої інформації в статті «[INFO]?» № [NUMBER]року; зобов'язати [PERSON] опублікувати у найближчому номері газети «Своё Мнение» спростування його «[INFO]», надрукованого в статті «[INFO]?» цієї газети № [NUMBER]року, і принести публічні вибачення за друкування неправдивої інформації; стягнути з редакції газети «Своё Мнение» на її користь спричинену моральну шкоду в сумі 1000 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь спричинену моральну шкоду в сумі 1000 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивачка вказала на те, що [NUMBER] була опублікована стаття, яка підписана редакцією вказаної газети та юрисконсультом Центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог» [PERSON]., під назвою «[INFO]?», в якій була розповсюджена недостовірна інформація про існування секти, лідером якої, нібито, є [PERSON]із смт. Ювілейного, результатом діяльності якої, стали сім'ї, що розпалися, за ствердженням співробітника у справах неповнолітніх [PERSON]та спеціалістів із Центру «Діалог». З даного питання 05.01.2004 року та 25.06.2004 року позивачка зверталася до редакції цієї газети з проханням опублікувати публічне вибачення, однак редакція публічне вибачення та спростування інформації не опублікувала. Вона вважає, що дана інформація суперечить висновкам відділу у справах релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської районної державної адміністрації, Підгороднянської міської ради, Ювілейної посилкової ради, в яких зазначено, що на території м. Підгородне та смт. Ювілейне ніяких релігійних організацій під її - [PERSON] лідерством не існує. Також, не існує і розпад сімей у зв'язку із релігією, що підтверджується судовими рішеннями та іншими документами. На її думку, співробітник у справах неповнолітніх [PERSON] вийшла за межі своїх посадових обов'язків стверджуючи згадану вище інформацію, а спеціаліст із Центру «Діалог» [PERSON]. не мав права давати будь-яку інформацію про неї, оскільки являється юрисконсультом Запорізького центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог», діяльність якого поширюється тільки на м. Запоріжжя, згідно статуту даного центру. Разом з цим, 30.09.2004 року позивачка отримала відповідь від Молодіжного суспільного об'єднання Дніпропетровського міського центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог» про те, що даним об'єднанням ніякої інформації і матеріалів про неї для друкування статті в газеті «Своё Мнение» не надавалося. Публікація в газеті «Своё Мнение» недостовірної інформації заподіяла позивачці велику моральну шкоду, яка полягає в тому, що редакція газети «Своё Мнение» та [PERSON]. розповсюдили відомості, що порочать її, умаляють її честь та гідність, формують навколо неї негативну думку, що підриває її авторитет, виставляючи її на загальний огляд, її особисте життя стало надбанням широкого кола громадськості. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в сумі 2000 грн. В ході розгляду справи позивачка, на підставі ст. 31 ЦПК України, пред'явила позов до [PERSON], [PERSON], вказавши редакцію газети «Своё Мнение» третьою особою, та просила постановити рішення на захист її честі та гідності шляхом визнання розповсюджених відомостей в друкованих засобах масової інформації недостовірними, надрукувати ухвалене судове рішення в друкованих засобах масової інформації, зобов'язати [PERSON]. та [PERSON]. принести публічні вибачення через друковані засоби масової інформації, стягнути з [PERSON]. на її користь моральну шкоду в сумі 3000 грн., стягнути з [PERSON]. на її користь моральну шкоду в сумі 1000 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивачка посилалася на підстави зазначені в первісній позовній заяві, а також вказала на те, що колишній редактор газети «Своё Мнение» [PERSON]. дозволила опублікувати в даній газеті статтю під назвою «Или дети, или секта…», автор якої редакція газети, та статтю під назвою «[INFO]», автор якої [PERSON]., в яких була розповсюджена недостовірна інформація про неї. Разом з цим, вона доповнила обґрунтування завданої їй моральної шкоди, зазначивши, що опублікування відповідачами недостовірної інформації про неї принесли їй великі душевні хвилювання, в результаті чого погіршився стан її здоров'я. У судове засідання позивачка [PERSON]не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідачів, не заперечувала проводити розгляд справи у заочному порядку. Крім того, вона уточнила свої позовні вимоги та просила: - визнати недостовірними відомості опубліковані в статті «[INFO]» газети «Своё Мнение», № [NUMBER]року, автор якої [PERSON]юрист - консультант Центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог», а саме: перше та друге речення абзацу восьмого на сторінці чотири газети - «Крики, бессвязная речь, рычание, доносящиеся из дома прорицателей - была ли это «птичья и звериная энциклопедия», как уверяет сегодня [PERSON]? Или же это проявление «святаго духа» в их учении?»; частину п'ятого речення абзацу восьмого на сторінці чотири газети - «Из происходящего на судебном заседании видно многое: как они ведут себя в суде, как вводят в заблуждение суд и т.д.,…»; - визнати недостовірними відомості опубліковані в статті «[INFO]» газети «Своё Мнение», № [NUMBER]року, автор якої [PERSON]юрист - консультант Центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог», а саме: перше та друге речення абзацу восьмого на сторінці чотири газети - «Крики, бессвязная речь, рычание, доносящиеся из дома прорицателей - была ли это «птичья и звериная энциклопедия», как уверяет сегодня [PERSON]? Или же это проявление «святаго духа» в их учении?»; частину п'ятого речення абзацу восьмого на сторінці чотири газети - «Из происходящего на судебном заседании видно многое: как они ведут себя в суде, как вводят в заблуждение суд и т.д.,…»; - стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.; - стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи газети «Своё Мнение» у судове засідання не з'явився, але від головного редактора даної газети [PERSON]. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ч. 1 ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У судовому засіданні встановлено, що в статтях [INFO]та «[INFO]», надрукованих в газеті «Своё Мнение» № [NUMBER]року на сторінці чотири, автори яких редакція газети та [PERSON]юрист - консультант Центру допомоги жертвам деструктивних культів «Діалог» (а.с. 52-53), про [PERSON]була поширена інформація про те, що на території Дніпропетровської області існує релігійна секта, лідером якої, нібито, є [PERSON]із смт. Ювілейного, результатом діяльності якої, стали сім'ї, що розпалися, за ствердженням співробітника у справах неповнолітніх [PERSON]та спеціалістів із Центру «Діалог». Також, була поширена інформація про саму діяльність, нібито, існуючої релігійної секти, яка розташована в будинку [PERSON]. На час публікації в газеті «Своё Мнение» № [NUMBER]року, статей [INFO]та «[INFO]», на посаді редактора даної газети перебувала [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України від 16.11.1992 року № 2783-ХІІ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редакція має право виступати засновником (співзасновником), видавцем, розповсюджувачем. У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редактор (головний редактор) друкованого засобу масової інформації є керівником редакції, уповноваженим на те засновником (співзасновниками). Редактор (головний редактор) керує діяльністю редакції в межах повноважень, визначених її статутом, представляє редакцію у відносинах із засновником (співзасновниками), видавцем, авторами, державними органами, об'єднаннями громадян і окремими громадянами, а також у суді і третейському суді та несе відповідальність за виконання вимог, що ставляться до діяльності друкованого засобу масової інформації, його редакції відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа відділу у справах релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 246 від 19.05.2004 року (т. 1, а.с. 13), будь-якої релігійної громади на території Дніпропетровського району на чолі з [PERSON]не зареєстровано. З листів Підгородненської міської ради та Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області № 149 від 22.03.2004 року та № 253 від 02.06.2004 року (т. 1, а.с. 14, 15) вбачається, що релігійної організації під керівництвом [PERSON]на території м. Підгородне та смт. Ювілейне не встановлено. Даний факт підтверджується також листом начальника Дніпропетровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 30.08.2003 року, листом з прокуратури Дніпропетровської області від 05.03.2004 року (т. 1, а.с. 16, 17). У відповідності до ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачами було поширено недостовірну інформацію щодо позивачки, а тому її необхідно визнати недостовірною. Ч. 6 ст. 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідачів на її користь заподіяної моральної шкоди, то вони також підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачами було поширено недостовірну інформацію щодо позивачки в статтях [INFO]та «[INFO]», надрукованих в газеті «Своё Мнение» № [NUMBER]року на сторінці чотири. Внаслідок опублікування даної інформації позивачка відчувала сильні душевні хвилювання, навколо неї сформувалася негативна думка, що підриває її авторитет, у неї погіршився стан здоров'я. Таким чином, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину її душевних страждань, межі поширення недостовірної інформації, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідачки [PERSON]. на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., з відповідача [PERSON]. на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved