Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок вказуючи, що будинок [ADDRESS] належить відповідачам на праві власності. Дізнавшись про те, що будинок продається позивачі вирішили його придбати. З цією митою позивачі звернулись до відповідачів та домовились з ними про ціну, яка складала 4 500 доларів США та всі інші істотні умови договору. 25.09.2002 року частково сплатили відповідачам грошові кошти в сумі 2200 доларів США, що еквівалентна 11 726 грн.. Іншу частину грошей 2 300 доларів США домовились сплатити після нотаріального посвідчення. За таких обставин вони осилились в зазначеному будинку та стали проживати. Позивачі не наполягали на написанні розписки сподіваючись на добросовісність відповідачів. Відповідачі відмовились від нотаріального посвідченні договору купівлі-продажу та заявили, що ніякої згоди на укладення договору купівлі-продажу між ними не було та вони проживають у зазначеному будинку як тимчасові мешканці. Уточнивши свої позовні вимоги просят стягнути з відповідачів на їх користь безпідставно набуте відповідачами майно - грошові кошти в розмірі 11726 грн., стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився на адресу суду подав заяву в якій просять справу слухати у його відсутність уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі просить суд задовольнити. Представник позивачів [PERSON] підтвердив обставини викладені у позовній заяві п росить суд задовольнити позов. Відповідачі у судове засідання двічі не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повістки, в зв'язку з чим суд вважає необхідним розглянути справу у відповідності зі ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній даних. В своїх запереченнях наданих суду відповідачі зазначають, що будинок [ADDRESS] належить їм на праві власності. Вони проживали у вказаному будинку до 2001 року. У 2001 році вони змінили місце проживання та переїхали до м. Запоріжжя. В зв'язку зі зміною місця проживання вони мали намір продати будинок. [PERSON] виявили бажання купити зазначений будинок. Вони ([PERSON]) та [PERSON] домовились, щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, а також, що [PERSON] будуть користуватись житловим будинком, городом та фруктовим садом за плату. Будь яких угод вони між собою з приводу тимчасового проживання у будинку, і користування фруктовим садом та городом між ними не укладалось. Таким чином, [PERSON] оселись в будинку як тимчасові мешканці. Згоди на реєстрацію в будинку та постійного їх проживання позивачі не давали і домовленості з цього приводу не було. Після спливу 2-х років вони ([PERSON]) звернулись до позивачів з приводу укладення договору-купівлі продажу будинку, але [PERSON] просили зачекати посилаючись на матеріальне становище. До цього часу [PERSON] не звернулись до них ([PERSON]) з приводу укласти договір купівлі-продажу. Тому вони ([PERSON]) стали вимагати від [PERSON] звільнити займаний ними будинок У відповідь на що [PERSON] стали погрожувати фізичною розправою. Позивачі в будинку не зареєстровані , членами сім'ї власників будинку не є, спільного господарства не вели, угод стосовно будівель з власниками не укладали. Вважають, що [PERSON] є тимчасовими жильцями. [PERSON] звільнити будинок ігнорують. Зважаючи на те, що не існує договору купівлі продажу житлового будинку взагалі просят відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи орган опіки та піклування Кам”янсько-Дніпровської районної державної адміністрації [PERSON] проти уточнених позовних вимог не заперечує, вважає, що при таких обставинах інтереси дитини не порушуються. Вислухавши пояснення позивача, представника позивачів [PERSON], допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що у 2001 році [PERSON] змінили місце проживання та переїхали до м. Запоріжжя. В зв'язку зі зміною місця проживання вони мали намір продати будинок. [PERSON] виявили бажання купити зазначений будинок. Вказані обставини відповідачі в своїх запереченнях не оспорюють. Відповідачі в своїх запереченнях посилаються на те, що позивачі [PERSON] в житловому будинок [ADDRESS] проживали, як тимчасові мешканці відповідно до ст. 98 ЖК України з оплатою за користування житловим будинком, городом, та фруктовим садом. Таким чином, відповідачі в свої запереченнях підтвердили що [PERSON] сплачували їм грошові кошти. Відповідно ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачами та позивачами не укладався договір найму жилого приміщення, будь яких інших доказів, які б могли підтвердити оплату [PERSON] саме за користування житловим будинком, городом, та фруктовим садом відповідачами не надано. Позивачі зазначають, що ними в забезпечення домовленості було частково сплачено відповідачам грошові кошти в сумі 2200 доларів США, що еквівалентна 11 726 грн.. Іншу частину грошей 2 300 доларів США домовились сплатити після нотаріального посвідчення . За таких обставин вони осилились в зазначеному будинку та стали проживати. Позивачі не наполягали на написанні розписки сподіваючись на добросовісність відповідачів. Вказані обставини були встановлені під час проведення перевірки за заявою [PERSON] щодо порушення кримінальної справи за ст. 190 КК України у відношенні [PERSON] та підтверджені допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON]. За результатами перевірки 13.05.2007 року винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON]від 13.05.2007 року встановлено, що дійсно між сторонами по справі у 2001 році була усна домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], відповідно до якої [PERSON] вніс завдаток 500 у.е., у 2002 році 1000 у.е. и 700 у.е. без розписок про отримання грошей від [PERSON]. Другу половину грошей [PERSON] повинні були віддати [PERSON] після оформлення нею документів на будинок на покупців, але [PERSON] не виконала умови усного договору і документи не оформила, тому друга половина грошей не була сплачена. Сплата позивачами грошових коштів [PERSON] в сумі 2200 доларів США, що еквівалентна 11 726 грн. останніми не оспорюються. Відповідачами отримані грошові кошти в сумі 2200 доларів США, що еквівалентна 11 726 грн. на вимогу позивачів не повернуті, договір купівлі - продажу житлового будинку нотаріально не оформлено через відсутність дозволу органу опіки та піклування на відчуження частини житлового будинку, яка знаходиться у власності неповнолітньої [PERSON]. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідно до ст.. 177 ЦК України гроші відносяться до об'єктів цивільних прав, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ними. Відповідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, відповідачі, не маючи наміру створити для себе цивільні права та обов'язки, безпідставно набули майно (грошові кошти) позивачів та безпідставно користуються ними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачі [PERSON] не надала суду жодних доказів які б могли підтвердити її заперечення в частині сплати позивачами грошей за користування житловим будинком, городом, фруктовим садом. Згідно ст..88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved