Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Голопристанської районної державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі, скасування наказів про переведення та накладення дисциплінарного стягнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги і пояснили, що позивач з червня 1982 року працювала завідуючою лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на Голопристанському ринку. Наказом №26 від 17.03.2006 року була переведена на посаду завідуючої лабораторії ринку “Східний” в м.Гола Пристань. Наказом №93 від 21.08.2006 року позивачку, без її згоди, було переведено на посаду завідуючої відділом по незаразним хворобам та неплідності у тварин з 21.08.2006 року. Ознайомившись з наказом вона записала в ньому про свою незгоду з переведенням на іншу роботу. Розцінюючи це як порушення трудової дисципліни, начальник районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] 22.08.2006 року видав наказ №95 про оголошення [PERSON] догани за невиконання функціональних обов'язків завідуючої відділом. Наступного дня, позивач була вимушена зранку звернутись до районної поліклініки у зв'язку з поганим самопочуттям. Прийшовши на роботу близько 10.00 години дізналась від [PERSON], що відносно неї на профспілковому комітеті буде вирішуватись питання про звільнення. Засідання профспілкового комітету відбулось в після обідню пору. На засіданні вона знову висловила свою незгоду як з наказом про переведення на іншу посаду так і з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Однак, профспілковий комітет не став на захист її інтересів, а дав свою згоду на звільнення позивачки за п.3 ст.40 КзпП України, за систематичне невиконання без поважних причин функціональних обов'язків завідуючої відділом, що і було здійснено наказом начальника районної лікарні за №53-к від 23.08.2006 року. В своїх уточнених позовних вимогах позивач просить визнати незаконними та скасувати накази №93 від 21.08.2006 року про переведення на іншу роботу, №95 від 22.08.2006 року про накладення дисциплінарного стягнення та №53-к від 23.08.2006 року про звільнення з роботи. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, завдану в результаті порушення її трудових прав, позбавленням її на протязі тривалого часу джерела існування, порушенням звичного устрою життя. Представник відповідача, начальник Голопристанської районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] позов не визнав, зазначивши, що наказом №93 від 21.08.2006 року позивачку було переміщено на іншу посаду в межах однієї установи, а згода працівника при такому переміщенні не потрібна. 22.08.2006 року позивач вранці прийшла на роботу до приміщення районної лікарні. Однак, замість зайняти свій службовий комітет та приступити до виконання службових обов'язків, намагалась потрапити на прийом до начальника районного управління ветеринарної медицини, який знаходиться у цьому-ж приміщенні, просидівши значну частину робочого дня у приймальні. Така поведінка позивачки була ним розцінена як порушення трудової дисципліни, внаслідок чого він видав наказ №95 від 22.08.2006 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Вранці наступного дня [PERSON] з'явилась на роботі близько 10.00 години, пояснивши своє запізнення перебуванням у лікарні. Вона знову стала висловлювати свою незгоду з наказом про переміщення, внаслідок чого цього-ж дня на засіданні профспілкового комітету було прийняте рішення про її звільнення з роботи за п.3 ст.40 КзпП України. Вислухавши пояснення позивачки та пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом начальника Голопристанської районної державної лікарні ветеринарної медицини №93 від 21.08.2006 року [PERSON] було переведено з посади завідуючої лабораторії ветеринарної медицини на ринку “Східний” на посаду завідуючої відділом по незаразним хворобам та неплідності у тварин. На підставі вивчення посадових обов'язків завідуючої лабораторією ветсанекспертизи на ринку, де позивач пропрацювала 24 роки та посадових обов'язків завідуючої відділом по незаразним хворобам та неплідності у тварин, встановлено, що вони є зовсім різними. Позивач зазначила, що прийшла на роботу до лікарні саме на посаду завідуючої лабораторії, що і записано в наказі про прийняття на роботу та в трудовій книжці. Її тривала робота на вказаній посаді була пов'язана з практичною діяльністю, тоді, як завідуючий відділом здійснює аналітичну роботу, складає різноманітні звіти, прогнози та інше. Це для неї взагалі нова робота, до якої вона не готова і тому не могла погодитись з таким рішенням керівництва. Враховуючи, що наказом №93 від 21.08.2006 року було змінено як посаду позивачки так і повністю змінені її функціональні обов'язки, суд вважає, що фактично відбулось переведення [PERSON] на іншу роботу, а не переміщення. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.32 КзпП України, позивачка не надала свої згоди на переведення, наказ №93 від 21.08.2006 року є незаконним і підлягає скасуванню. Відносно наказу №95 від 22.08.2006 року про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани, представник відповідача пояснив, що висновок про невиконання [PERSON] своїх функціональних обов'язків був здійснений на підставі того, що вона навіть не зайшла до свого нового робочого кабінету, намагаючись весь день потрапити на прийом до керівника і висловлюючи незгоду з наказом про переміщення на іншу посаду. Які конкретно функціональні обов'язки були не виконані позивачкою, представник відповідача пояснити не зміг, визнавши, що на момент видачі наказу про догану, [PERSON] не встигла прийняти справи. Поведінка позивачки свідчила про небажання працювати, що і стало підставою для видачі згаданого наказу. З огляду на вищенаведене, суд вважає необґрунтованим та незаконним наказ №95 від 22.08.2006 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення, оскільки, факту порушення позивачкою трудової дисципліни не було, а незгода з наказом керівництва про переведення працівника на іншу роботу не може розцінюватись як порушення трудової дисципліни. З огляду на вищенаведене, наказ №53-к від 23.08.2006 року про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.3 ст.40 КзпП України є незаконним, оскільки, попереднє накладення на неї дисциплінарного стягнення є протиправним. Крім того, згідно з наданими позивачкою медичними документами, вона має незадовільний стан здоров'я і ранком 23.08.2006 року дійсно зверталась до Голопристанської районної поліклініки з приводу гіпертонічної хвороби, що підтверджується довідкою №47/1368 від 7.09.2006 року. Прийшовши на роботу, відразу повідомила керівнику про причину запізнення. Представник відповідача [PERSON] не зміг пояснити суду, яке порушення трудової дисципліни було допущене позивачкою 23.08.2006 року, що стало підставою для термінового скликання засідання профспілкового комітету та вирішення питання про звільнення, відповідно до п.3 ст.40 КзпП України. Відповідно до ст. 235 КзпП України, підлягають задоволенню позовні вимоги, щодо стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 23.08.2006 року до часу прийняття судового рішення по справі в сумі 10 519 грн. 98 коп., виходячи з середньомісячної заробітної плати 526 грн., згідно з довідкою №46 від 12.04.2006 року. Позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди, відповідно до ст.237-1 КзпП України, підлягають частковому задоволенню у сумі 2 000 грн., оскільки цей розмір відповідає обставинам справи та наданим позивачем доказам. Незаконне звільнення [PERSON] грубо порушило, гарантоване ст.43 Конституції України, право позивачки на працю, що призвело до її моральних страждань, викликаних позбавленням на протязі тривалого часу засобів до існування, порушенням звичного устрою життя.

Outcome: partial