overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

Позивачка наполягала на стягненні з відповідача по 1200 грн. коштів на своє утримання до поновлення своєї працездатності. Стверджувала, що з 01 грудня 1991 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Але, через неприємні стосунки на протязі останнього року відповідач не надає їй матеріальну допомогу зовсім і вона практично використовує на свої потреби тільки пенсію у розмірі 400 грн.. Бо вона є інвалідом другої групи, непрацездатна, потребує додаткових витрат на придбання дорогих ліків, лікувальних процедур. Ці обставини і змусили її звернутися до суду. Відповідач позов визнав повністю, не заважав проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 01 грудня 1991 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі і неповнолітніх сумісних дітей не мають. Але, через особливі стосунки протягом останнього року відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги своїй дружині. Між тим, згідно представленої довідки вона є інвалідом другої групи, непрацездатна і потребує матеріальної допомоги. Її прибуток - пенсія за інвалідністю біля 400 грн. на місяць. До того ж, стан здоров'я потребує постійного придбання ліків. Відповідач постійно працює, його середньомісячна зарплата становить згідно представленої довідки близько 3394 грн. (сума нарахованої заробітної плати). Тому він має змогу надавати матеріальну допомогу своїй дружині у вимогливій сумі. Нарешті, п. 2 ст. 75 СК України зобов'язує його надавати таку допомогу у вимогливій сумі своїй непрацездатній дружині до поновлення її працездатності. Термін переосвідоцтва її - 01 грудня 2008 року. Тому і стягнення повинно здійснюватися до цього строку. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На підтвердження позовних вимог пояснила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті в с.В.Побійна [ADDRESS], Дунаєвецького раойну Хмельницької області залишилось спадкове майно - жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями. Позивачка являється спадкоємицею за законом на майно померлої. Батько помер 30 років тому, в інший шлюб мати не вступала, інших дітей та утриманців не мала, позивачка є єдиною спадкоємицею. Однак, в даний час позивачка немає змоги оформити спадщину, оскільки [PERSON] при житті не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння як власник. А тому, звертається до суду. Представник відповідача Великопобіянської сільської ради позов визнав повністю. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.25ч.4, 331, 346,1261 ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла позивачки мати - [PERSON]. Після її смерті в с.В.Побійна [ADDRESS], Дунаєвецького району Хмельницької області залишилось спадкове майно - жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, довідками Великопобіянської сільської ради, технічним паспортом на домоволодіння. Спадкоємицею за законом є позивачка. Однак, при житті [PERSON] на належне її домоволодіння свідоцтво про право власності не оформила, що підтверджується довідкою Дунаєвецького МКП“Інвентарбюро”. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої. Відповідно до ст.ст.25 ч.4, 346ЦК України, право власності не може бути оформлено на померлу. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємицею за законом і має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно померлого. А тому, вимоги обгрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитування № С-2561/28.02.2006-Кр на суму 3500 грн., а між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки С-2561/28.02.2006-Пр., умови яких відповідачами виконувалися недобросовісно, внаслідок чого за ними склалася заборгованість за договором в сумі 2435,67 грн. та по підвищеній відсотковій ставці в сумі 2447,33 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу 2435,67 грн., підвищену відсоткову ставку в сумі 2447,33 грн. та судові витрати у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Судом досліджено наступні докази: розрахунковий лист про стягнення боргу по кредиту; копії договорів кредитування, застави та поручительства; копія заяви на отримання кредиту; копії паспортів та ідентифікаційних кодів [PERSON] та [PERSON]; копії видаткового та прибуткових ордерів; копії листів-повідомлень про необхідність сплати кредиту; квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 28.02.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитування № С-2561/28.02.2006-Кр на суму 3500 грн., а між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки С-2561/28.02.2006-Пр., умови яких відповідачами виконувалися недобросовісно, внаслідок чого за ними склалася заборгованість за договором в сумі 2435,67 грн. та по підвищеній відсотковій ставці в сумі 2447,33 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і є всі підстави для стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором солідарно. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним, відповідно до квитанцій, судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 525, 526, 530, 1048-1050,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що з відповідачем по справі вступила в юридичний шлюб 17.04.2005 року, шлюб зареєстрований виконкомом Новоолександрівської сільради Красноармійського району, Донецької області , актовий запис № 1. Шлюб перший. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припиненні у вересні 2007 року. Сумісне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрату спільних інтересів та розбіжність поглядів на устрій подружнього життя. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили в шлюб 17.04.2005 року, шлюб зареєстрований виконкомом Новоолександрівської сільради Красноармійського району, Донецької області , актовий запис № 1. Шлюб перший. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припиненні у вересні 2007 року. Сумісне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрату спільних інтересів та розбіжність поглядів на устрій подружнього життя. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мар'янівської сільської ради Гребінківського району, про визнання права власності на спадщину, житловий будинок, за заповітом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, прохаючи їх задовольнити. Представник відповідача, Мар'янівської сільської ради Гребінківського району, в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Мар'янівка Гребінківського району Полтавської області померла [PERSON] (сестра позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.06.2003 року Мар'янівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого [ADDRESS], про що свідчить технічний паспорт від 30.11.2005 року та довідка-характеристика, видана Лубенським МБТІ від 17.01.2006 року за № 1042. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла повністю своєму брату, [PERSON], [INFO]. Після смерті спадкодавця позивач, в межах 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК, внаслідок душевного хвилювання зумовленого смертю сестри, відповідної заяви до нотаріальної контори не подав, у зв'язку з чим не прийняв її належним чином. Від спадщини [PERSON] не відмовлявся. Пунктом 5 ст. 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Однак у відповідності до вимог закону, з моменту фактичного прийняття спадщини позивач має право користуватися, управляти спадковим майном, але доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може ним розпоряджатися. Беручи до уваги, що [PERSON] один прийняв спадщину, суд вважає, що в порядку спадкування за заповітом він набув право власності на спадщину, що належала його сестрі, але у нотаріуса не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки пропустив встановлений законом строк для її прийняття. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1270, 1277 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Гребінківської державної нотаріальної контори, при третій особі Овсюківській сільській раді Гребінківського району, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, прохаючи їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - голова Овсюківської сільської ради Гребінківського району Шевченко В.П. в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу без її участі. За таких обставин суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Покровщина Гребінківського району Полтавської області померла [PERSON] (баба позивача). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки на території Овсюківської сільської ради, площею 3,940 га, згідно державного акту від 29.12.2004 року за № 052043 та інше майно. Позивач, у встановлений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, не прийняла спадщину в силу незалежних від неї причин. Примірник заповіту, що повинен був знаходиться у спадкодавця, [PERSON], знайдено не було. Інший примірник, що знаходиться у сільській раді не видавався оскільки, як пояснили позивачу службові особи органу місцевого самоврядування - не зберігся. Лише 30.11.2007 року Овсюківською сільською радою Гребінківського району було видано дублікат заповіту в замін втраченого. Втім, строк, встановлений для прийняття спадщини, давно вже сплинув. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 1216, 1268, 1270, 1272 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку щомісяця і до повноліття дитини. В суді позивачка свій позов підтримала і просила його задовольнити, аргументувала його тим, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість її надавати. Відповідач позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1998 року по 2007 рік. Згідно з наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У даному свідоцтві про народження зазначено, що батьком дитини являється відповідач - [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачка має постійне місце роботи і сталий заробіток, проте заробітної плати не вистачає на утримання дитини. Відповідач працює токарем в СВК «Горбані», має сталий заробіток. Стан його здоров'я задовільний. Згідно рішення суду сплачує аліменти на одну дитину. У ч.1 ст.180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги названі норми закону, позицію сторін, їх матеріальне становище та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення по справі, зокрема, вік сторін, їх працездатність, можливість заробляти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. На основі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона одружилася з відповідачем по справі 24.11.2002 року, від спільного шлюбу у них є син: [PERSON], [INFO], відповідач займається підприємницькою діяльністю, отримує стабільний та високий дохід, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає в добровільному порядку. Останні три місяці вони проживають окремо. Позивачу тяжко утримувати належним чином дитину. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, змінила розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення, має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в такому розмірі. Представник відповідача [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення, суду пояснив, що відповідач [PERSON] не відмовляється від утримання неповнолітнього сина та згідний сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 300 гривень. Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.03.2004 року, виданого відділом РАЦС Ковельського міського управління юстиції Волинської області, від спільного шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, займається підприємницькою діяльністю, згідний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Позивач на даний час не працює, дитина часто хворіє, тому їй не вистачає коштів для належного забезпечення дитини. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

24 січня 2008 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 2005 року працює у відповідача охоронцем, за виконану роботу їй нараховується заробітна плата, але не виплачувалась вже тривалий час і на 04.12.2007 року за підприємством рахується заборгованість на суму 4723 грн., яку відповідач добровільно не погашає, тому позивачка просить стягнути з відповідача заборговану заробітну плату. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4723 гривень. Представник відповідача Ярова Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечує в стягненні з Корюківського «Райсількомунгоспу» на користь позивачки заборгованості по заборгованій зарплаті в сумі 4723 гривень, згідно наданої довідки. Пояснюючи невиплату заробітної плати, відсутністю коштів на рахунках. Як встановлено судом, позивачка працює у відповідача на посаді охоронника з 2005 року. За виконану роботу їй нараховувалась заробітна плата, але не виплачувалась у зв'язку із скрутним матеріальним та фінансовим становищем підприємства. Станом на 04.12.2007 рік за підприємством рахується заборгованість позивачці по заробітній платі на суму 4723 грн. в тому числі індексація та компенсація, яка не погашається в добровільному порядку. Відповідно до чинного законодавства про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Бездіяльністю відповідача були грубо порушені трудові та конституційні права позивача, порушена ст. 43 Конституції України, яка гарантує працівникові своєчасну виплату зарплати за свою працю. Позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, так як вони є законними, обґрунтованими, оскільки жодна з сторін не заперечує наявності заборгованості по заробітній платі. Так як позов задовольняється судом в повному обсязі, то з відповідача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в сумі 30 гривень, та держмито в сумі 51 гривня.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-03 00:00:00

12 липня 2007 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] про розірвання шлюбу з посиланням на те, що 20.05.2000 року з відповідачкою уклав шлюб реєстрація якого була проведена виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №03. Дітей від шлюбу немає. З травня 2007 року проживають окремо, окільки шлюбні відносини припинились в зв&cent;язку з несумісністю характерів, але відповідачка заперечую проти розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб. Під час судового розгляду справи відповідачкою було заявлено клопотання про надання строку для примирення і ухвалою Межівського районного суду від 02 серпня 2007 року розгляд справи було відкладено до 04.02.2008 року з наданням строку для примирення шість місяців. Після спливу зазначеного вище строку в судовому засіданні позивач підтвердив намір розірвати шлюб, так як примирення між ними не відбулось, наполягав на задоволенні позову. Згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи бувла повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Суд вислухавши позивача, перевіривши наявні у справі докази, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Так п.3 ст.105 СК України обумовлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні стосунки подружжя [PERSON] та [PERSON] припинені у травні 2007 року, проживають окремо, призначений судом строк для примирення позитивних результатів не дав, формальне існування шлюбу суперечило б їхнім інтересам. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved