Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до[PERSON]. про усунення перешкод у користуванні квартирою посилаючись на те, що за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2003 р. він був вселений в двокімнатну квартиру[ADDRESS], про що складено акт державного виконавця від 06.12.2004 р., який виконував рішення суду, і оскільки в квартири проживає [PERSON]., яка перешкоджає позивачу користуватись квартирою та зайняла своїми речами обидві кімнати, забороняє приходити до квартири і користуватись спільним майном, яке знаходиться в квартирі, просить усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом зобов'язання [PERSON]. не перешкоджати позивачу приходити до квартири і проживати в ній, користуватись майном, яке знаходиться в квартирі, та місцями загального користування - кухнею, ванною та туалетом, а також змінити договір найму квартири, виділивши йому ізольовану жилу кімнату площею 13, 1 кв. м., а відповідачу кімнату розміром 17,7 кв.м., коридор, ванну та туалет залишити при цьому в загальному користуванні, і зобов'язати КП «ВРЕЖО №5» укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення. Судоми до участі у справі була залучення як співвідповідач [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], які також зареєстровані в спірній квартирі. Також [PERSON] звернувся з позовом до[PERSON] про визнання її та її неповнолітньої доньки [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою[ADDRESS] у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле приміщення посилаючись на те, що[PERSON], яка зареєстрована в зазначеній квартирі, після укладення нею шлюбу з [PERSON] 03.10.1998 р. в квартирі не проживає з жовтня 1998 року, так як виїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка за адресою: [ADDRESS], куди вселилась як член родини свого чоловіка для постійного проживання і тому втратила право користування квартирою[ADDRESS], і оскільки відповідач нібито проживає в спірній квартири, згоди на вселення після 1998 року позивач не давав, просить визнати[PERSON] та її доньку такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле приміщення. Судом до участі у справі як третя особа залучений орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради. Зазначені позови об'єднані в одному провадження за ухвалою суду від 26.01.2007 р. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і дав пояснення в їх обґрунтування аналогічні викладеним у позовних заявах. Представник позивача також підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні квартирою заперечувала і прояснила, що позивач сам не проживає у квартирі, перешкоди у користуванні квартирою вона не створює, після вселення в квартиру, яке відбулось в грудні 2004 року, позивач сам не з'являється до квартири, оскільки тривалий час мешкав з іншою жінкою, його речі в квартирі відсутні. Також відповідач заперечувала проти вимог про виділ позивачу ізольованої кімнати розміром 13, 1 кв.м. , а їй кімнати розміром 17,7 кв.м., так як в квартирі окрім неї зареєстровані та постійно проживають її дочка з неповнолітньою внучкою. Як третя особа за позовними вимогами про визнання [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування квартирою[ADDRESS] у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле приміщення [PERSON]. заперечувала і пояснила, що після укладення шлюбу[PERSON] на постійне проживання до іншого жилого приміщення не вибувала, а мешкала за місцем проживання свого чоловіка тимчасово. Відповідач[PERSON] проти вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою та виділу позивачу окремої ізольованої кімнати також заперечувала і пояснила, що перешкод для користування квартирою немає, позивач з власної волі після його вселення не проживає в квартирі та не користується нею, виділ окремої кімнати для позивача неможливий так як в квартирі зареєстровані чотири чоловіка. Проти вимог про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням[PERSON] також заперечувала, та пояснила, що вона не вибувала на постійне проживання до іншого жилого приміщення, як на це посилається позивач, а після укладення шлюбу вона разом з чоловіком почергово мешкали як в квартирі[ADDRESS] так і в квартирі [ADDRESS]. Представник відповідачів [PERSON]. проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважає, що перешкоди для позивача у користуванні квартирою не створювались, він з власної волі сам не проживав в квартирі, вимоги щодо виділу у користування ізольованої кімнати вважає необґрунтованими, оскільки такий виділ вважає неможливим. Також представник відповідачів пояснив, що вимоги про визнання[PERSON] та її доньки таким, що втратили право користування жилим приміщенням через вибуття для постійного проживання в інше жиле приміщення не ґрунтуються на законі, оскільки судовим рішенням за позовом [PERSON] до[PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням, ухваленим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 08.11.2005 р., встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу на спірній жилий площі була відсутня тимчасово, інтерес до свого постійного місця зберігала, право користування квартирою, яка належить її колишньому чоловіку не набула, і ця обставина є встановлений судовим рішенням факт і не потребує доказування. Представники третіх осіб, якими є КП «ВРЕЖО № 5» та Орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, у судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності ( т. № 2 а.с. 49, т. № 3 а.с. 15), у зв'язку з чим справа розглянута у їх відсутності. Допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON]пояснила, що вона є сусідкою[PERSON]. і проживає з нею в одному під'їзді. Як зазначила свідок,[PERSON] в спірній квартирі не проживає, після одруження остання виїхала з квартири до свого чоловіка. Свідки [PERSON]. і [PERSON]. дали аналогічні пояснення Допитаний свідок [PERSON]. пояснив, що він є сусідом відповідачів, і їх квартири розташовані поруч. Як вказав свідок, в спірній квартирі постійно проживає відповідач[PERSON] разом з дитиною, а позивач навпаки не проживає тривалий час у вказаній квартирі, так як мешкає з іншої жінкою. Також свідок пояснив, що коли він ремонтував замок на загальній вхідній двері тамбуру, який відділяє його квартиру та квартиру, де мешкають відповідачі, він пропонував надати позивачу ключа він замка, але той відмовився. Свідок [PERSON], який є сусідом відповідачів і мешкає з ними в одному під'їзді, пояснив, що йому відомо про проживання відповідача[PERSON] разом з дитиною в спірній квартири, оскільки він буває в зазначеній квартири один-два рази в місяць, так як його донька часто гуляє з донькою відповідача. Також свідок пояснив, що йому не відомо про те, що позивача будь-хто обмежує у можливості потрапити до квартири, самого [PERSON] біля будинку він давно не бачив. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою відповідача[PERSON]., у зв'язку з чим приблизно два рази на тиждень буває в спірній квартирі. Як зазначила свідок, в квартирі постійно мешкає [PERSON]. і [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною. Після укладення шлюбу [PERSON] разом з чоловіком також проживали в спірній квартири, але у зв'язку з тим, що між її чоловіком та позивачем були суперечки,[PERSON] деякий час проживала в квартирі свого чоловіка. Свідок пояснила, що[PERSON] ніколи не виїжджала на постійне проживання до свого чоловіка, належні їй речі не вивозила. Також свідок пояснила, що позивач не мешкає в спірній квартири тривалий час, оскільки як їй відомо, останній проживає з іншою жінкою, речі позивача в квартирі відсутні, оскільки він їх вивіз добровільно під час знаходження[PERSON]. в лікарні в 1998 році і більше до спірної квартири не з'являвся. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, які перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач квартири і члени його сім'ї. Судом встановлено, що в двокімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]. [PERSON],[PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕД № 53 КП «ВРЕЖО № 5» від 03.11.2006 р. (т.с. 2 а.с. 14). Наймачем вказаної квартири є [PERSON]., що підтверджено особистим рахунком № 7647 (т.с. 2 а.с. 15). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2003 р., яке набрало законної сили 16.02.2004 р., позов [PERSON] до[PERSON]. про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням задоволений, ухвалено вселити останнього в квартиру [ADDRESS]. Цим же рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову[PERSON]. про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На виконання зазначеного рішення суду 06.12.2004 р. відбулось вселення [PERSON] до спірної квартири, про що державним виконавцем складено акт ( т.1 а.с. 8). Як зазначено в акті, боржник добровільно вселила [PERSON]. до квартири[ADDRESS], перешкод не чинила, рішення суду виконано. Після проведення вселення позивач в квартирі [ADDRESS]не проживав, речі до вказаної квартири не ввозив. Зазначена обставина підтверджується окрім особистих пояснень, які дали відповідачі при судовому розгляді, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON]. та [PERSON], які зазначали, що позивача в спірній квартирі не проживає та їм невідомо про те, що відповідачі обмежують [PERSON] у можливості потрапити до квартири. Факт відсутності перепон для проживання позивача в квартирі [ADDRESS]підтверджується поясненнями свідка [PERSON], який зазначив, що після того, як він замінив замок на вхідній двері тамбуру, який відділяє його квартиру та квартиру, де мешкають відповідачі, він пропонував надати позивачу ключа він замка, але той відмовився. Крім того, зазначена обставина також підтверджується відсутністю звернень позивача до органів міліції та ЖЕД з приводу неможливості потрапити до квартири та проживання за місцем своєї реєстрації. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено і не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні жилим приміщенням, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на користування квартирою не порушено і вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Також суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання[PERSON] і її доньки [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле приміщення з наступних підстав. Відповідно до ст. 107 ч. 2 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2005 р., яке набрало законної сили 19.01.2006 р. (т. 2 а.с. 27-28), відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання[PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Як встановлено судом, який розглядав справу, відповідач[PERSON] на спірній жилий площі після реєстрації шлюбу з [PERSON] з жовтня 1998 року по грудень 2003 року була відсутня періодично, протягом двох-трьох місяців, зберігала інтерес до спірної квартири як свого постійного місця проживання, і за таких обставин право користування квартирою, яка належала її колишньому чоловіку не набула. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, ця обставина є встановлений судом факт і не потребує доказуванню, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач[PERSON] не вибувала із спірної квартири на постійне проживання в інше жиле приміщення. Крім того, факт проживання відповідача[PERSON] в квартирі [ADDRESS]підтверджуються також поясненнями допитаних свідків [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] Суд критично оцінює пояснення свідків [PERSON]. і [PERSON]. та [PERSON]про виїзд[PERSON] на постійне проживання до свого чоловіка, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються свідченнями [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] та рішенням Комунарського районного суду від 08.11.05 р. Також суд находить необґрунтованими посилання позивача та його представника на довідки з медичних установ про те, що дитина відповідача - неповнолітня [PERSON] перебувала під наглядом в Міській дитячій багато профільній лікарні № 5 (т. 1 а.с.130) та навчається в Запорізькій гімназії № 45, які знаходяться в Хортицькому районі м. Запоріжжя, як на підтвердження вибуття відповідача[PERSON] для постійного проживання за адресою [ADDRESS], оскільки навчання дитини в учбовому закладі та перебування його під наглядом в медичний установі, які розташовані в іншому районі міста, само по собі не доводить того факту, що після одруження[PERSON] вибула на постійне проживання до квартири свого колишнього чоловіка. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання[PERSON] і її доньки [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле приміщення не підлягають задоволенню. Вимоги позивача про зміну умов договору найму жилого приміщення в квартирі [ADDRESS]шляхом виділу [PERSON]. ізольовану житлову кімнату площею 13, 1 кв. м., а [PERSON]. кімнати розміром 17,7 кв.м., коридор, залишивши ванну та туалет в загальному користуванні, і про зобов'язання КП «ВРЕЖО №5» укласти з ним окремий договір найму жилого приміщення суд також находить такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. Згідно зі ст. 63 ч. 2 ЖК України, не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення. Враховуючи, що в квартири[ADDRESS] окрім позивача [PERSON] зареєстровані та проживають [PERSON].,[PERSON] та малолітня [PERSON], [PERSON] позивається про виділ йому у користування окремої жилої кімнати площею 13,1 кв. м., суд приходить до висновку, що виділ позивачу в користування зазначеної кімнати, а відповідачам окремої ізольованої кімнати розміром 17,7 кв.м. для проживання трьох осіб, яка за розміром є меншою від встановленого для надання одній особі, буде суперечити вимогам закону, і порушувати житлові права відповідачів, у зв'язку з чим зазначені позовні вимоги також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed