Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

16 жовтня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недостовірними відомостями, поширені [PERSON] про зайняття спотвореним інтимом, зобов”язання у подальшому припинити поширення таких відомостей та стягнути у відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000 грн.. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив визнати, що листами[PERSON], які останнім були залишені біля її дверей квартири, принижені її честь, гідність, ділова репутація, а також просила стягнути моральну шкоду. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вказаними листами не була принижена честь, гідність позивачки. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, не знаходить підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Право на недоторканість гідності та честі полягає у забороні здійснювати будь-які дії, якими можуть бути порушені дані особисті немайнові права. Як встановлено судом, заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 березня 2006 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з[PERSON] на користь [PERSON] грн. боргу за договором позики та судові витрати. Як пояснив відповідач в судовому засіданні, вказане рішення суду позивачкою не виконано та кошти не повернуті, а тому ним були написані листівки, які містятться в матеріалах справи ( а.с. 3 - 6 ). Свідок [PERSON] в своїх показах вказав, що бачив листівки біля дверей квартири позивачки, однак ким та кому вони адресовані він не цікавився. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій” від 28 вересня 1990 року № 7 ( з наступними змінами та доповненнями ), суди повинні з”ясовувати, чи пошері відомості, про спростування яких пред”явлено позов, чи порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному колу осіб або хоча б одній ліюдині. Крім того, з огляду на зміст листівок ( а.с. 3 - 6 ) наведені в них висловлювання є оціночними судженнями відповідача. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Це право закріплено також у ст. 10 Європейської Конвенції „Про захист прав людини і основних свобод”, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Дослідивши всі наведені сторонами докази, суд не вбачає, що в листах[PERSON] було принижено честь, гідність та ділову репутацію[PERSON], тому відсутні підстави і для відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed