Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Лукавецької сільської ради Вижницького району, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що[INFO] помер [PERSON] який за життя склав заповіт, згідно якого заповідав йому земельну ділянку на підставі Державного акту серії ЧВ №9749886 на право власності земельну ділянку виданого Вижницькою державною адміністрацією 08.07.2004 року за реєстром №602 площею 2,14 га розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району. Зазначав, що інших осіб, які мали б обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] не має . Посилався, що в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори, однак оформити право власності на земельну ділянку у нотаріальному порядку не має можливості, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка, в графі „Прізвище” померлого допущено помилку, де записано „[INFO] ” замість „[INFO]” . В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив встановити, що державний акт серії ЧВ №074986 про право власності на земельну ділянку виданий громадянину [PERSON] Вижницькою державною адміністрацією 08.07.2004 року за реєстром №602 площею 2,14 га розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району належить померлому 14.07.2007 року [PERSON] та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Представник Лукавецької сільської ради Вижницького району в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про день та годину слухання справи, від нього в суд поступила письмова заява про розгляд справи в його відсутність, заявлений позов визнає. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі, не збігається з ім'ям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом. За життя спадкодавець, склав заповіт, яким належну йому на підставі Державного акту серії ЧВ №9749886 на право власності земельну ділянку виданого Вижницькою державною адміністрацією 08.07.2004 року за реєстром №602 площею 2.14 га розташованої на території Лукавецької сільської ради Вижницького району заповідав позивачу. Однак позивач оформити право власності на земельну ділянку у нотаріальному порядку не може, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку в графі „Прізвище” померлого вказано „[INFO] ” замість „[INFO]”. Згідно свідоцтва про смерть від 14.07.2007 року, актовий запис №25 прізвище померлого зазначено [PERSON] Той факт, що „[INFO]” і „[INFO]”, являється однією і тією ж особою і те, що саме на [PERSON] видавався державний акт на земельну ділянку підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради. Відповідно до ст.125 п.1 та 126 п.1 ЗК України. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За таких обставин, суд вважає, що в частині позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку необхідно відмовити. У зв'язку з наведеним суд вважав, що зібрані у справі докази, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: державного акту серії ЧВ №074986 про право власності на земельну ділянку виданий громадянину на прізвище [PERSON] Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обумовлено вступом позивача в право спадкування за заповітом. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.256 ЦПК України, ст.ст. 125,126 ЗК України,

Outcome: partial