Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самовільну збудований коридор 4-1, площею 5,0 кв.м. [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], а [INFO] помер її брат [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина на частину будинковолодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом являється вона і її рідна сестра [PERSON]. Їм обом на підставі заповіту і свідоцтва про право на спадщину за законом належить кожній по &frac12; частині житлового будинку [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці загальною площею 549 кв.м. Крім цього, позивач вказала, що 17.12.2000 року вона звернулася з позовом до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про розподіл будинковолодіння в натурі. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2006 року її позов було задоволено частково. Спірний житловий будинок було розподілено в натурі та їй було виділено на праві приватної власності житловий будинок А: кухня 4-1, площею 5,1 (5,7) кв.м.; кімната 4-2, площею 13,8 (13,9) кв.м.; сіни-коридор 2-1 літера а2, площею 6,2 кв.м., а [PERSON] було виділено на праві приватної власності житловий будинок А1: коридор 2-1, площею 5,3 кв.м.; кладова 2-2, площею 1,9 кв.м.; кімната 2-4, площею 6,6 кв.м.; кухю 2-3, площею 13,2 (14,1) кв.м. Зазначене рішення набрало законної сили, проте при оформленні правовстановлюючих документів на право власності з'ясувалося, що коридор 4-1, площею 5,0 кв.м., який знаходиться на її виділеній частині спірного будинку, рахується як самовільна побудова з 1982 року. Позивач просить визнати за нею право власності на самовільно збудований спірний коридор 4-1, площею 5,0 кв.м. для оформлення правовстановлюючих документів на право власності на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Раніше в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що самовільна побудова була збудована спадкодавцем, та після розподілу будинку опинилася на її виділеній частині. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що самовільна побудова побудована без належного дозволу чи проекту. Треті особи в судове засідання не з'явилися, неодноразово були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Раніше третя особа [PERSON]. суду пояснила, що вона позов не визнає, оскільки спірна самовільна прибудова була збудована ще до прийняття позивачем та нею спадщини після смерті матері. Спадщина у вигляді частини будинку [ADDRESS] була прийнята ними в рівних частках, а тому вона так як ї [PERSON] має рівне право на самовільну побудову. Крім цього пояснила, що вона згодна викупити частину будинку [PERSON] та в зв'язку з цим уникнути судових спорів, що між ними тривають вже декілька років. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши інші докази, що є в справі, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заповіту від 27.05.1994 року (а.с. 6) [PERSON] заповіла належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] синові [PERSON] та донькам [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Останні мають на праві власності 3/10 частин вказаного житлового будинку в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.02.2000 року після померлої [PERSON] та померлого [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до копії технічного паспорту співвласниками житлового будинку [ADDRESS] крім [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], [PERSON]. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2006 року, яке на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області набрало законної сили 17.10.2006 року, [PERSON] виділено у власність житловий будинок А: кухня 4-1, площею 5,1 (5,7) кв.м.; кімната 4-2, площею 13,8 (13,9) кв.м.; сіни-коридор 2-1 літера а2, площею 6,2 кв.м., а [PERSON] було виділено на праві приватної власності житловий будинок А1: коридор 2-1, площею 5,3 кв.м.; кладова 2-2, площею 1,9 кв.м.; кімната 2-4, площею 6,6 кв.м.; кухю 2-3, площею 13,2 (14,1) кв.м. Відповідно до плану будівництва від 28.09.2006р. (а.с. 8) самовільною є прибудова 4-1 під літ а3, площею 5,0 кв.м Згідно довідки БТІ від 28.09.2006 року (а.с. 10), земельна ділянка площею 549 кв.м. [ADDRESS] відповідно до рішення Запорізької міської ради від 25.12.1953р. №982 закріплена в цілому за жилим будинком [ADDRESS]. Таким чином, самовільна побудова знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться в спільному користуванні, окрім того, з тексту цієї ж довідки видно, що має місце самовільне заняття землі, надлишки складають 34 кв.м. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 358 ч.1 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі ст. 357 ч.4 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Ст. 376 ч.5 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що самовільна побудова збудована без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, позивач не надала суду доказів щодо відсутності порушення будівельних норм та правил на спірну самовільну побудову, третя особа [PERSON]. заперечує проти задоволення позову, земельна ділянка, на якій розташована самовільна побудова має надлишки, місце розташування яких невідомо, і тому неможливо зробити висновок про те, чи не будуть порушені права інших осіб, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 376 ЦК України, право власності може бути визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво, а позивач не є такою особою. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, спірна самочинна побудова була збудована колишнім власником - спадкодавцем [PERSON]. Право власності за померлою на самочинну побудову не було визнано, а тому воно не може бути об»єктом спадщини. Таким чином, [PERSON] не є особою, за якою можливо визнати право власності на самочинну побудову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed