Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення суми страхового відшкодування за договором страхування транспортного засобу №029/07 від 25.01.2007 року та судових витрат, посилаючись на те, що 25 січня 2007 року між нею та Одеською філією Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» було укладено договір страхування транспортного засобу, згідно якого страхувальник прийняв на страхування легковий автомобіль Nissan Note 2006 р/в, вартістю 105 470 грн., що належав [PERSON] на праві власності. Страховий платіж становив 4851,62 грн. Франшиза в разі пошкодження або знищення автомобіля внаслідок стихійного лиха, дорожньо-транспортної пригоди або протиправних дій третіх осіб становила - 1,2 % від страхової суми. 23 лютого 2007 року внаслідок ДТП автомобіль було сильно пошкоджено. Вартість відновлювального ремонту, згідно рахунку-фактури ТОВ «Елефант» становить 134 402,90 грн., тобто більше ніж вартість автомобіля. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобілю, позивач вважає, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди їй заподіяно матеріальної шкоди в розмірі вартості автомобіля, що за виключенням франшизи становить 104 204,36 грн. Але, Одеська філія Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» своїм листом відмовила [PERSON] у виплаті суми страхового відшкодування. Крім того, позивач просить суд також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з вартості державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та витрат на юридичні послуги. На думку позивача, такі дії відповідачів порушують його права. Посилаючись на підтвердження своїх вимог на договір страхування транспортного засобу №029/07 від 25.01.2007 року, Закон України «Про страхування», ст.4, 79, 84 ЦПК України позивач просить захистити порушене, на його думку, право та інтерес. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів - Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» та Одеської філії Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» - позов не визнав, проти позову заперечував, посилаючись на численні порушення умов договору страхування транспортного засобу №029/07 від 25.01.2007 року з боку позивача просив суд у позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. 25 січня 2007 року між [PERSON] та Одеською філією Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» було укладено договір страхування транспортного засобу, згідно якого страхувальник прийняв на страхування легковий автомобіль Nissan Note 2006 р/в, вартістю 105 470 грн., що належав [PERSON] на праві власності. Страховий платіж становив 4851,62 грн. Франшиза в разі пошкодження або знищення автомобіля внаслідок стихійного лиха, дорожньо-транспортної пригоди або протиправних дій третіх осіб становила - 1,2 % від страхової суми. 23 лютого 2007 року внаслідок ДТП обумовленої ожеледицею автомобіль було сильно пошкоджено, він злетів з дороги та упав у кювет з висоти приблизно півтора метри. Відновлювальний ремонт, згідно рахунку-фактури наданого ТОВ «Елефант» має коштувати 134 402,90 грн., тобто більше ніж вартість автомобіля, відповідно в проведенні ремонтних робіт не має сенсу. ОФ ВАТ СК «ОРАДОН» замовила проведення товарознавчої експертизи для встановлення вартості ремонту у ВАТ «Одеса-Авто», згідно якої витрати на ремонт автомобіля [PERSON] повинні становити 84 104,16 грн. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що сума збитків зазначена у висновку товарознавчої експертизи ВАТ «Одеса-Авто» підлягає відшкодуванню з урахуванням фрашизи згідно умов договору страхування транспортного засобу, отже, сума страхового відшкодування повинна становити 84 104,16 грн. - 1,2 % = 83 094,91 грн. Своїм листом № 9 від 23 березня 2007 року ОФ ВАТ СК «ОРАДОН» відмовила [PERSON] в виплаті страхового відшкодування, посилаючись на порушення з боку [PERSON] п. 4.1.(г) договору страхування транспортного засобу, а саме на те, що [PERSON] експлуатувала автомобіль 23 лютого 2007 року не дивлячись на неодноразові попередження в ЗМІ про стихійне лихо, що і стало причиною ДТП. На такі ж самі обставини відповідач посилається в запереченні на позовну заяву. Послання відповідача на порушення з боку позивача п.п. 4.1. (г) не знайшли підтвердження в матеріалах справи, згідно інформації, якою володіє суд 23 лютого 2007 року зона у який сталося ДТП за участю позивача не була об'явлена зоною стихійного лиха, отже немає підстав застосовувати п.п. 4.1. (г) договору страхування транспортного засобу №029/07 від 25.01.2007 року. Також судом не вбачається, що керуючи застрахованим автомобілем [PERSON] порушувала умови п.п. 4.1. та 10.9. вказаного договору страхування. Згідно умов п.п. 5.1.11. договору страхування №029/07, грубим порушенням ПДР з боку страхувальника, що перешкоджає останньому претендувати на страхове відшкодування, є «перевищення встановлених обмежень швидкості руху більше ніж на 20 км/год, проїзд на заборонний сигнал світлофору або жест регулювальника, в'їзд на залізничний переїзд при закритому шлагбаумі, умисний виїзд на смугу зустрічного руху в місцях, де такий виїзд заборонено, невиконання вимог дорожніх знаків, що забороняють рух транспортних засобів». Але, аналізуючи матеріали справи та постанову Малиновського суді м. Одеси по справі № 3-9861/07, суд дійшов висновку, що з боку [PERSON] не мало місце грубого порушення ПДР. Таким чином, суд вважає, що, згідно умов договору страхування транспортного засобу №029/07 від 25.01.2007 року, позивач повинна була отримати страхове відшкодування в розмірі 83 094,91 грн., а відповідач - Одеська філія Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАДОН» протиправно утримується від виконання своїх зобов'язань за вказаним договором. Суд вважає, що позивач не надав достатнього обґрунтування своїх вимог щодо стягнення витрат на юридичну допомогу. Інші судові витрати, а саме витрати на сплату судового мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, згідно ст.ст. 79, 84 ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення вимог позивача суд вважає необхідним покласти на відповідача частково, у розмірі 50%.

Outcome: partial