Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-05 00:00:00

Позивачі по справі звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, де вказали, що 13.07.1998 року уклали договір міни з відповідачами. Умови укладеного договору міни сторони по справі виконали у повному обсягу. На даний момент позивачі бажають оформити договір дарування квартири, проте їм було відмовлено, оскільки укладений договір міни не відповідає вимогам закону, а саме: не був нотаріально оформлений. Позивачі просили постановити рішення, яким визнати укладений договір міни нерухомого майна дійсним та визнати за ними право власності на придбане майно у вигляді квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка, яка предствляє також інтреси позивачів по справі [PERSON], [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON], яка також представляє інтереси відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи: універасльної товарної біржі “Нерухомість Н” у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 п. 4 Перехідних положень ЦК України передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Судом встановлено, що 13.07.1998 року сторони по справі уклали договір міни нерухомого майна, згідно якого [PERSON], яка також представляла інтереси [PERSON] обміняла, належну їм квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Умови укладеного договору були виконані у повному обсягу, що також підтвердили учасники процесу в судовому засіданні. На підставі укладеного договору міни від 13.07.1998 року за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.7, 19). Договір не був нотаріально оформлений, оскільки сторонам при укладані договору було роз'яснено, що укладений договір міни наступному нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні позивачка вказала, що вона правомірно придбала квартиру у відповідачів, виконала усі умови договору міни нерухомого майна. На даний момент позивачка бажає укласти договір дарування квартири, проте, оскільки договір нотаріально непосвідчений, відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, вона не може реалізувати своє право власності на квартиру. Згідно ст. 638 ЦК України договір визнається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору. Договором міни нерухомого майна від 13.07.1998 року, який був укладений між позивачами по справі та відповідачами підтверджено, що між сторонами досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Як свідчить ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу, положення якого розповсюджуються також на договір міни, нерухомого майна та ін. укладається в письмовій формі і підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки даний договір був укладений між позивачами по справі та відповідачами по справі, волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі, сторони досягли згоди по усіх істотних умовах договору, проте відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, суд вважає за потрібне визнати договір міни нерухомого майна таким, який було укладено і який потрібно вважати дійсним. Визнаючи договорі міни нерухомого майна дійсним, суд вважає за доцільним також визнати за позивачами право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного ст. ст. 203, 219, 220, 638, 715,716 ЦК України та

Outcome: approved