Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач 25.02.2008 року звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання договору на утримання будинку та прибудинкової території таким, що відбувся та стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири в якій проживає. Право власності підтверджене свідоцтвом на право власності на житло, яке знаходиться у відповідача. Приватизована квартира відповідача розміщена по[ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” приватизовані квартири (будинок) утримуються за рахунок коштів їхніх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.1992 року № 572. Згідно п.2 ст. 10 цього ж Закону, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку пропорційно до зайнятої площі. Експлуатаційні витрати на утримання приватизованих квартир сплачуються на рівні квартирної плати встановленої для державного житла ( ст. 13 ЗУ “ Про приватизацію державного житлового фонду”. Взаємовідносини між власниками квартир та експлуатаційною організацією регулюються укладеним між сторонами договором на утримання будинку та прибудинкової території. Укласти цей договір власник квартири зобов'язаний за Законом. Такий обов'язок покладається на відповідача п. 3 ст. 20 Закону України “ Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV. Договір на утримання будинку та прибудинкової території з підприємством „Житлокомунгосп” відповідач не уклав. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються відповідачу постійно, однак розрахунки за отриманні послуги відповідач вчасно не проводить. Станом на 01.01.2008 року відповідач заборгувала підприємству за послуги з утриманню будинку та прибудинкової території 204 гривні 15 коп. Борг утворився за період з 01.10.2006 року по 01.01.2008 року. Відповідачу було направлене досудове попередження з вимогою оплатити наявний борг. В добровільному порядку борг не сплачено, відповідач ухиляється від його сплати. В зв'язку з чим вони змушені звертатись з позовом до суду. Представник позивача ДП „Житлокомунгосп” Семчук Л.Д. (діє на підставі доручення № 47 від 07.04.2008 року) в судове засідання не з”явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду за вх. № 3252 від 08.04.2008 року надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштова розписка про вручення повістки № 129569 від 21.03.2008 року. Причини неявки не повідомив. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного: Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” приватизовані квартири (будинок) утримуються за рахунок коштів їхніх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій. Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язана за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” № 1875-IV відповідач був зобов'язаний укласти договір на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В судовому засіданні встановлено, що договір відповідачем з ДП ” Житлокомунгосп” ВАТ “Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод” на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не укладено (а.с. 4). Відповідач не надав суду доказів того, що йому не надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території чи надавались не в повному об'ємі. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку пропорційно до зайнятої площі. Експлуатаційні витрати на утримання приватизованих квартир сплачуються на рівні квартирної плати встановленої для державного житла. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ДП "Житлокомунгосп” м. Монастирище відповідачу, як мешканцю та власнику квартири [ADDRESS]надавалися послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідач вказані послуги споживав, тобто у відповідності до ст. ст. 901-903 ЦК України договір про надання послуг фактично відбувся. Згідно виписки з особового рахунку [PERSON], [ADDRESS]заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та при будинкової території станом на 01.01.2008 року становить 204 грн. 15 коп. ( а.с. 10). У відповідності до ч. 5 ст. 626 ЦК України договір є оплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Оскільки судом встановлено, що послуги по утриманню будинку та при будинкової території відповідачу надавались в повному обсязі, тому позов в частині стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг підлягає до задоволення в повному обсязі. Судові витрати на підставі ст. ст. 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved