Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на заощадження по рахунку [NUMBER] колишньої Державної трудової ощадної каси СРСР. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у 1983 році [PERSON] його мати відкрила на нього у Державній трудовій ощадній касі СРСР (Каланчацькому відділенні) рахунок за [NUMBER]. У цей час він був малолітнім, а мати відкрила цей рахунок на прізвище [PERSON], оскільки в той час мала намір розірвати шлюб з його батьком (шлюб розірвано у 2004 році) і змінити його прізвище [PERSON] на [PERSON]. Такі задуми відповідачка не здійснила, але протягом певного часу здійснювала поповнення рахунку в ощадній касі на нього за прізвищем [PERSON]. Згідно останнього запису на рахунку мається 738,69 крб.. Тобто, з урахуванням того, що третя особа у цій справі є правонаступником ощадної каси та того факту що заощадження грошей колишнього СРСР зараховані на спеціальні компенсаційні рахунки ощадного банку України, позивач має право на грошову компенсацію, тобто на 775 грн. 69 коп.. На сьогодні він не має можливості реалізувати це право, оскільки третя особа у цій справі правомірно не визнає його права власності на зазначені заощадження. Відповідач позов визнала та пояснила, що відкривала цей рахунок за [NUMBER] та вносила на нього кошти для позивача. Представник третьої особи Каланчацького відділення Ощадного банку Украї-ни Білобров Сергій Васильович на стороні відповідача, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постано-вити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що в 1983 році [PERSON] мати позивача відкрила на нього у Державній трудовій ощадній касі СРСР (Ка-ланчацькому відділенні) рахунок за [NUMBER]. У цей час він був малолітнім, а мати відкрила цей рахунок на прізвище [PERSON], оскільки в той час мала намір розірвати шлюб з його батьком (шлюб розірвано у 2004 році) і змінити його прізвище [PERSON] на [PERSON]. Такі задуми відповідачка не здійснила, але протягом певного часу здійснювала поповнення рахунку в ощадній касі на нього за прізвищем [PERSON]. Згідно останнього запису на рахунку мається 738,69 крб.. Тобто, з урахуванням того, що третя особа у цій справі є правонаступником ощадної каси та того факту що заощадження грошей колишнього СРСР зараховані на спеціальні компенсаційні рахунки ощадного банку України, позивач має право на грошову компенсацію, тобто на 775 грн. 69 коп.. На сьогодні він не має можливості реалізувати це право, оскільки третя особа у цій справі правомірно не визнає його права власності на зазначені заощадження. Однак, з огляду на правовстановлюючі документи, свідоцтво про народження, паспорт та документи відповідачки та життєві обставини, які склалися у від-повідачки у 1983 році, а також ймовірної наявності у третьої особи документів про особу яка поповнювала рахунок, є очевидним, що рахунок за [NUMBER] на прізвище [PERSON] належить [PERSON]. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином визнання відповідачем та третьою особою на стороні відпо-відача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved