Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

Прокурор Першотравневого району м.Чернівці в інтересах [PERSON]. звернувся з позовом до відповідача [PERSON]. про відшкодуваня матеріальної шкоди. Вказав, що до прокуратури Першотравневого району міста Чернівці надійшло звернення громадянки [PERSON] про представлення її інтересів щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, вчиненим гр. [PERSON]. У ході перевірки встановлено, що органом досудового слідства [PERSON]. обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 286 КК України. У ході судового слідства було встановлено, що дії підсудного [PERSON]. вірно кваліфіковані за ч.І ст. 286 КК України. Так, 07 листопада 2006 року близько о 17-й годині 20 хвилин [PERSON]., керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний номерний знак [NUMBER], рухався по вулиці Головній в місті Чернівцях з сторони вулиці Садової в напрямку вулиці Герцена. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік з перехрестом вулиці Боярка, водій [PERSON]. не урахувавши дорожньої обстановки та проявивши самовпевненість і неуважність, своєчасно не виявив небезпеку - пішохода [PERSON]., яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху даного автомобілю, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON]. отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому правої великогомілкової та правої малогомілкової кісток в верхній третині, згідно висновку судово-медичного експерта № 3818 від 4.12.2006 року (а.с.97 кримінальної справи). Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 липня 2007 року відповідності до ст.1 п. «є», ст.ст. б, 9, 10, 12 Закону України від 19 квітня 2007 року «Про амністію», ст.6 п.4 Кримінально-процесуального Кодексу України була закрита кримінальна справа внаслідок амністії відносно [PERSON]., обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.І . Даним злочином гр. [PERSON]. спричинено матеріальну шкоду у розмірі 567 гривень 99 коп., яка вираховується з наступного: з коштів, затрачених на придбання лікарських засобів, матеріалів для здійснення перев'язки (а.с. 155 - 157, довідка № 249, копії лікарняних листків . Оскільки [PERSON]. є пенсіонеркою і як наслідок - через матеріальний та фізичний стан неспроможна самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, а тому у прокурора Першотравневого району міста Чернівці є підстави для звернення до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON]. з метою захисту її прав на підставі ст. 121 Конституції України, ст. 36і Закону України "Про прокуратуру" . Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право його пред'явити в порядку цивільного судочинства. Статтею 14 Закону України «Про амністію» від 19.04.07 № 955-У, визначено, що амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на вину особу вироком або рішенням суду. Згідно ст. 1195 Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання фізичної особи, яка завдала шкоди, відшкодувати шкоду потерплій особі. Також [PERSON]. звернулася з позовом до [PERSON]. та [PERSON]. про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в 50000 грн. Вказала, що на її думку їй заподіяно моральну шкоду, також вказала, що дану суму слід стягнути солідарно як з [PERSON]. так і з [PERSON]., вважає, що так як [PERSON]. є власником автотранспортного засобу, то вона повинна відшкодувати їй збитки. Дані позовні заяви були об”єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник прокурора Першотравневого району м.Чернівці позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Позивачка [PERSON]. позов підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позови задовольнити. Представник відповідачки [PERSON]. [PERSON]. позов не визнала, вказала, що дійсно транспортний засіб належить [PERSON]., але [PERSON]. вчинив даний злочин по відношенню до позивачки [PERSON]., а він не перебував у трудових відносинах з нею. Просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON]. позов визнав частково, а саме визнав матеріальні збитки, моральну шкоду не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позови підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.1187 ЦК України, особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили, або умислу потерпілого. Судом встановлено, що органом досудового слідства [PERSON]. обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 286 КК України. У ході судового слідства було встановлено, що дії підсудного [PERSON]. вірно кваліфіковані за ч.І ст. 286 КК України. Так, 07 листопада 2006 року близько о 17-й годині 20 хвилин [PERSON]., керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний номерний знак [NUMBER], рухався по вулиці Головній в місті Чернівцях з сторони вулиці Садової в напрямку вулиці Герцена. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік з перехрестом вулиці Боярка, водій [PERSON]. не урахувавши дорожньої обстановки та проявивши самовпевненість і неуважність, своєчасно не виявив небезпеку - пішохода [PERSON]., яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху даного автомобілю, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON]. отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому правої великогомілкової та правої малогомілкової кісток в верхній третині, згідно висновку судово-медичного експерта № 3818 від 4.12.2006 року (а.с.97 кримінальної справи). Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 липня 2007 року відповідності до ст.1 п. «є», ст.ст. б, 9, 10, 12 Закону України від 19 квітня 2007 року «Про амністію», ст.6 п.4 Кримінально-процесуального Кодексу України була закрита кримінальна справа внаслідок амністії відносно [PERSON]., обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.І . Даним злочином гр. [PERSON]. спричинено матеріальну шкоду у розмірі 567 гривень 99 коп., яка вираховується з наступного: з коштів, затрачених на придбання лікарських засобів, матеріалів для здійснення перев'язки (а.с. 155 - 157, довідка № 249, копії лікарняних листків . Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право його пред'явити в порядку цивільного судочинства. Статтею 14 Закону України «Про амністію» від 19.04.07 № 955-У, визначено, що амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на вину особу вироком або рішенням суду. Згідно ст. 1195 Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання фізичної особи, яка завдала шкоди, відшкодувати шкоду потерплій особі. Також судом вважає, що [PERSON]. не являється належним відповідачем по даній справі, а отже позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивачки моральної шкоди є необгрунтованими. Судом встановлено, що 07.11.2006р. близько 17 години 20 хвилин з вини водія [PERSON]., який керував автомобілем Дейво-Ланос державний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON]. отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В відношенні [PERSON]. була порушена кримінальна справа за ч.І ст. 286 КК України. Постановою Першотравневого районного суду від 24.07.2007р.кримінальна справа в відношенні [PERSON]. була закрита внаслідок акту амністії. Автомобіль Дейво-Ланос державний номер [NUMBER], яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON]. дійсно належить на праві власності [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. [PERSON]. керував даним транспортним засобом на підставі договору оренди транспортного засобу . Пунктом 1.1 даного договору передбачено, що автомобіль передається в строкове платне користування [PERSON]. за умови використання його для здійсненя перевезень з використанням виключно торгової марки "Євротранс". В пункті 2.1 даного договору зазначено, що Орендар взяв на себе зобов»язання відшкодувати збитки, які можуть бути завдані третім особам, а також нести всі інші ризики, пов»язані з використанням транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1187 ЦК України діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Суб»єктом відповідальності згідно зі ст. 1187 ЦК України є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. [PERSON]. на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був володільцем джерела підвищеної небезпеки, в зв»язку з тим, що володів автомобілем Дейво-Ланос державний номер [NUMBER] на правовій підставі (договір оренди) та здійснював фактичну експлуатацію даного автомобіля. Суд вважає, що [PERSON]. не являється належним відповідачем по даній справі, а отже позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивачки моральної шкоди є необгрунтованими. Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей реалізації, ступеня вини особи яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, їх характер і тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках і визначає, що позовні вимога повинні бути задоволені частково, а саме в сумі 30000 грн. , які необхідно стягнути з відповідача [PERSON]. на користь позивачки [PERSON].. На підставі наведеного,

Outcome: partial