overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON]., посилаючись на те, що спільне життя не склалось через різне ставлення до подружніх обов'язків, різні погляди на життя, постійні непорозуміння. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає не можливим, оскільки з липня 2007 року припинили подружні стосунки і ведення загального господарства. Відповідач позов визнав, погоджується на розірвання шлюбу, так як вважає неможливим продовження сімейних стосунків з дружиною, яка не бажає їх поновити та зберегти. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.07.1991 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2007 року позивачка та відповідач припинили подружні стосунки, збереження шлюбу вважають неможливим, оскільки спільне життя не склалось, причиною є різні погляди на життя, на взаємні права та обов'язки, постійні непорозуміння. Відповідно до вимог ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

[INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з грошового внеску на рахунку [NUMBER] в Жмеринському відділенні ВАТ “Державний ощадний банк України” в с. Могилівка №2910/052; з житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] та автомобіля марки «Фіат», 1982 року випуску. Крім позивача спадкоємцями першої черги являються сестра позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з грошового внеску на рахунку [NUMBER] в ощадній касі 2910/052. Сестра позивача [PERSON]. спадщини не прийняла та на неї не претендує, про що надала до Жмеринської районної нотаріальної контори відповідну заяву. Невідповідність старого та нового Цивільного Кодексу України в частині порядку прийняття спадщини призвела до несвоєчасного звернення позивача по питанню оформлення спадщини. Позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини протягом одного місяця. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав і уточнив заявлені вимоги та просив визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до 1 червня 2008 року після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO]. Без продовження в судовому порядку строку для прийняття спадщини позивач не має можливості оформити своїх спадкових прав після смерті його батька. Сестра позивача [PERSON]. спадщини не прийняла та на неї не претендує, про що надала до Жмеринської районної нотаріальної контори відповідну заяву. Представник відповідача позов визнав повністю, просив справу розгянути у його відсутність. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений матеріалами справи, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини та вважає, що позивачу необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, мотивуючи тим, що 20.09.2005року зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]р.н. в актовому записі про народження якого відповідач записаний батьком. На даний час дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання сина, хоча має стабільний дохід, не піклується про його матеріальне забезпечення. Оскільки відповідач працює стропальником в Роздільському цегельному заводі, тому просить стягувати аліменти в розмірі ј частини від його доходу. В судовому засіданні позивачка, [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить його задоволити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт перебування сторін у шлюбних відносинах з 20.09.2005року, стверджує свідоцтво про шлюб (серія [NUMBER]). Актовий запис про народження дитини [PERSON], [INFO]р.н. стверджують батьківство відповідача. Перебування малолітньої дитини на утриманні позивачки, стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою про склад сім'ї №352 від 29.01.2008р., видані виконкомом Березинської сільської ради Львівської області. Як встановлено в судовому засіданні відповідач працює стропальником в Роздільському цегельному заводі і має стабільний дохід, достатній для надання допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти виходячи з розміру ј частки від його заробітку. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі суд приходить до висновку про підставність позову, що зумовлюється працездатністю відповідача, який здоровий, і з нього не проводиться стягнення по виконавчих документах, а інших обставин, які б звільніли відповідача від аліментного обов'язку не встановлено, тому даний позов слід задоволити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, мотивуючи тим, що 12.08.2000року зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого мають четверо дітей, [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н. в актових записах про народження яких відповідач записаний батьком. На даний час діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання дітей, хоча має стабільний дохід, не піклується про їхнє матеріальне забезпечення. Оскільки відповідач працює машиністом бурильних установ ТзОВ «Розвадів будматеріали», тому просить стягувати аліменти в розмірі Ѕ частини від його доходу. В судовому засіданні позивачка, [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить його задоволити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт перебування сторін у шлюбних відносинах з 12.08.2000року, стверджує свідоцтво про шлюб (серія [NUMBER]). Актові записи про народження дітей, [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON], [INFO]р.н. стверджують батьківство відповідача, [PERSON]. Перебування неповнолітніх дітей на утриманні позивачки, стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою про склад сім'ї №264 від 25.01.2008р., видані виконкомом Веронської сільської ради Львівської області. Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи відповідач працює машиністом бурильних установ в ТзОВ «Розвадів будматеріал» і його середньомісячний заробіток становить 1179грн., тому з нього слід стягувати аліменти виходячи з розміру Ѕ частки від його заробітку. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі суд приходить до висновку про підставність позову, що зумовлюється працездатністю відповідача, який здоровий, і з нього не проводиться стягнення по виконавчих документах, а інших обставин, які б звільніли відповідача від аліментного обов'язку не встановлено, тому даний позов слід задоволити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що під час планової перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою [ADDRESS], що проводилася 09.04.2005 року контролерами позивача, було виявлено безоблікове використання електроенергії (змонтований перевмикач, який відключає електролічильник від навантаження, при включенні перевмикача лічильник не рухається, відсутні пломби держповірителя і енергонагляду), внаслідок чого електропостачальнику були заподіяна шкода. Дії відповідача є правопорушенням в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил користування електричною енергією дня населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог спирається на те, що 20.08.1990 р. в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON]., актовий запис № 21. Дошлюбне прізвище відповідачки -[PERSON]. [INFO] під час перебування сторін в шлюбі у них народилися [PERSON], а [INFO] - [PERSON]. З березня 2007 року позивач з відповідачкою не проживає, оскільки вони не зійшлись характерами, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 56 СК України, оскільки як стало відомо в судовому засідані, що 20.08.1990 р. в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON]., актовий запис № 21. Дошлюбне прізвище відповідачки -[PERSON]. [INFO] під час перебування сторін в шлюбі у них народилися [PERSON], а [INFO] - [PERSON]. З березня 2007 року позивач з відповідачкою разом не проживає, оскільки вони не зійшлись характерами, спільного господарства сторони не ведуть, а тому за таких умов збереження сім'ї не можливе. Судові витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу слід покласти на позивача, за його бажанням. Майновий спір не вирішувався. Дітей - [PERSON]та [PERSON] залишити проживати з відповідачкою [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

27 лютого 2008 року позивачі звернулись до суду з позовом до позивача в особі Управління міського майна Маріупольської міської Ради про визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що [INFO] помер [PERSON]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому та позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивачі, посилаючись на те, що є спадкоємцями померлого першої черги за законом, з метою оформлення своїх спадкових прав просять визначити ідеальні частки власників у зазначеному об'єкті нерухомості, які за відсутності угоди між співвласниками і спадкодавцем [PERSON], дорівнюють по ј частки у кожного. Позивачі у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача - Управління міського майна у судове засідання не з'явився, надавши заяву із проханням справу розглядати у його відсутність, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 24907/н, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради від 26 грудня 2002 року. Право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру зареєстровано Маріупольським БТІ від 14 січня 2003 року за реєстровим № 37543. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 11 вересня 2007 року, [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис за № 1327. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судовим розглядом встановлено, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо часток і розподілу об'єкту спільної сумісної власності - квартири [ADDRESS] - немає. За таких певних обставин, на підставі зібраних по справі і досліджених доказів, суд вважає встановленим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по ј частки квартири [ADDRESS]. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст., ст. 368, 370 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

05 березня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 13 квітня 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 1995 року народження, батьком якої є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки щомісячно з усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що згодний на стягнення з нього аліментів в розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Будинком одружень виконавчого комітету Міської ради народних депутатів м. Жданова Донецької області від 13 квітня 1988 року, актовий запис № 1300, у свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя від 16 березня 1995 року, актовий запис № 318. В графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно довідки, наданої житлово-комунальним підприємством „Новий Східний”, неповнолітня [PERSON], 1995 року народження, зареєстрована та проживає разом із матір'ю - [PERSON] [ADDRESS]. З довідки, наданої приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою „Дачія” від 30 березня 2008 року вбачається, що [PERSON] працює у даною підприємстві на посаді експедитору та його місячний оклад становить - 650,00 грн. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

18 березня 2008 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог посилається на те, що у 1950 році при видачі свідоцтва про народження було припущено помилку, а саме по-батькові заявниці - „[PERSON]”, було помилково записано як - „[PERSON]”. В подальшому на помилково записане по-батькові було видано інші документи, в тому числі й свідоцтво про право власності на житло, видане ДП „Житловик” від 04 травня 1994 року. Просить встановити факт належності їй зазначеного документу, що було видане на ім'я [PERSON]. Встановлення даного факту їй необхідне для приведення у належний стан правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Заявниця у відкритому судовому засіданні вимоги заяви підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у заяві. Представник зацікавленої особи - Управління міського майна у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи - Маріупольського бюро технічної інвентаризації у судове засіданні не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у Великоновосілківському районі Донецької області у сім'ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ Донецької області від 07 серпня 2000 року, та паспортом [NUMBER], виданим Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області. Зі свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого повторно Маріупольським міським відділом РАГС Донецької області від 28 вересня 2000 року, вбачається, що [PERSON] у шлюбі із [PERSON] від 19 лютого 1987 року, набула прізвища - „[PERSON]”. Згідно свідоцтва про право власності, виданого державним підприємством „Житловик” від 04 травня 1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та [PERSON]. З наданих доказів, зокрема паспортних даних, свідоцтв про народження та про одруження, вбачається, що заявниця записана, як [PERSON] (а.с. 5-7), на відміну від дослідженого в ході судового розгляду свідоцтва про право власності на житло, в якому прізвище по-батькові [PERSON] вказано з опискою як „[PERSON]” (а.с. 8). За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] - одна особа, а тому не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви. Відповідно до ст. 235 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

08.02.2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що[INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлої за представленням, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, так як в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулася після сплину шестимісячного терміну для подання заяви про вступ у спадщину. Вказує, що даний строк нею пропущений з поважних причин, оскільки проживає за межами Сумської області і про смерть сестри дізналася в жовтні місяці 2007 року, тому просила позов задовольнити. На судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач та третя особа позов визнали, про що зазначили у своїх відгуках, на судове засідання не прибули, у листах просили розглянути справу без участі їх представників (а. с. 35, 49). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та перевіривши наведені у позовній заяві доводи прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що[INFO] померла двоюрідна сестра позивачки [PERSON](а.с.6). До дня смерті [PERSON]мешкала в с[ADDRESS]одна (а. с.45). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема у вигляді домоволодіння за адресою с[ADDRESS](а.с.15). Позивачка , як двоюрідна сестра померлої [PERSON]., являється спадкоємицею на вказане майно за представленням. Мати померлої - [PERSON], була рідною сестрою батька заявниці [PERSON], 1912 року народження, який помер [INFO] (а. с.46, 49). Заявниця [PERSON]є донькою померлого [PERSON] (а. с. 9 на звороті), до реєстрації шлюбу мала прізвище Соколовська (а. с. 47). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON]та [PERSON]встановлено рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2008 року ( а.с. 48). Згідно довідки Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської облаті, до нотаріальної контори подала заяву [PERSON]про прийняття спадщини після померлої [PERSON], померлої[INFO] (а. с. 36). Позивач проживає за межами Сумської області і про смерть сестри була повідомлена лише у жовтні 2007 року, а тому заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини вчасно подати не змогла. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що причини, на які посилається [PERSON]. , що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved