Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

В жовтні 2007 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в якому просили зобов”язати ДП „Прилуцьке лісове господарство” надати [PERSON] дозвіл на приватизацію житла - житлової квартири в [ADDRESS]. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2007 р. позовні вимоги задоволені повністю. В апеляційній скарзі ДП „Прилуцьке лісове господарство” просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом невірно застосовані норми матеріального права, неповно з”ясовано обставини справи. Судом не взято до уваги, що згідно зі ст.5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств. А відповідно до Статуту відповідача, органом управління майном підприємства є Державний комітет лісового господарства України. Апелянт вказує на те, що спірне приміщення перебуває на обліку основних засобів як будівля контори Варвинського лісництва і статус житлового йому не надавася. Також судом не були враховані вимоги ст.ст.53, 58 ЖК України, які передбачають порядок надання жилих приміщень у будинках громадського житлового фонду та не взято до уваги, що єдиною підставою для вселення у жиле приміщення є ордер. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення через невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування норм матеріального права виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, а оскільки житло позивачів не відноситься до підприємств і об”єктів лісового господарства, то вони мають право на приватизацію житла відповідно до ст.2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду”. Проте, з таким висновком суду апеляційний суд погодитись не може з таких підстав. Відповідно до ст.1 Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду”, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир ( будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до нього господарських споруд. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевиих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] з 23.05.1984 р., а [PERSON] - з 02.04.1985 р., що підтверджується копією домової книги на а.с.12-13 та копією довідки Варвинської селищної ради № 4423 від 11.12.2006 р. (а.с.6). Спірна квартира перебуває на обліку основних засобів ДП „Прилуцьке лісове господарство” як будівля контори Варвинського лісництва, що підтверджується копією Інвентаризаційного опису № 1 товарно-матеріальних цінностей на 01.11.2006 р. (а.с.36-39) і в передбаченому законом порядку до житлового фонду не зараховувався, земельна ділянка за цим будинком як житловим не закріплювалась. Рішення про надання позивачам спірного житлового приміщення не приймалося і ордер не видавався. Будинок на балансі Варвинської селищної ради не перебуває. [PERSON] в засіданні апеляційного суду пояснила, що вони разом з чоловіком самовільно, без відповідного дозволу провели до будинку водо та газопостачання . Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задовленні позову [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що спірному будинку статус житлового не надавався, на балансі він перебувавє як контора лісництва / а.с. 37/, а тому вимога позивачів про надання дозволу на приватизацію житла, суперечить Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду” Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до постановлення незаконного рішення, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed