Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який згідно ч.2 ст.31 ЦПК України було уточнено вимогами, а.с.100: -про виділ у натурі 52/100 часток з жилого будинку [ADDRESS]., що є у їх спільній частковій власності, які складаються: з приміщень №№2,3, корисною площею 17.4в.м.; з частини прибудови літер «А-1», що є приміщенням №1, загальною площею 19кв.м.; сараю літер «Б», вбиральні літер «У»; -про стягнення грошової компенсації в сумі 3.971гр. за зменшення ідеальних часток з 54/100 до 52/100 часток, які фактично залишаються у його користуванні; -про перерозподіл ідеальних доль в праві спільної часткової власності на це нерухоме майно; -про визначення порядку користування земельною ділянкою цієї садиби шляхом надання йому у користування 890кв.м. земельної ділянки, а відповідачу - 758кв.м., згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22.10.07р. №2829; -про стягнення судових витрат по справі загальною сумою 2.181гр. Позов мотивований тим, що він є власником 54/100 часток зазначеного будинку, а відповідачі є власниками по 46/100 часток цього будинку. Згідно встановленого раніше порядку користування цим будинком, він користується приміщеннями: №1, загальною площею 19.0кв.м., яке є прибудовою літер «А-1»; №2 площею 11.0кв.м., яке є кухнею; №3 корисною площею 6.4кв.м., яке є жилою кімнатою; сараєм літер «Б» і вбиральнею літер «У». Відповідач, в свою чергу, користується іншими приміщеннями у цьому жилому будинку. Через наявність конфліктів з відповідачем відносно спільного користування жилим будинком і земельно ділянкою, |дому,хати|він звернувся до суду із|із| зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився і направив до суду відгук, в якому зазначив про існування конфліктів з позивачем відносно спільного користування жилим будинком і земельно ділянкою садиби [ADDRESS]., що є у їх спільній частковій власності. Представник відповідача позов визнала в частині про виділу позивачу у натурі 52/100 часток з жилого будинку [ADDRESS]., а проти інших позовних вимог заперечувала з тих підстав, що це будинок було збільшено у розмірах за рахунок приміщень №№6,7, які були побудовані нею та її чоловіком, у зв'язку з чим позивач не має права на грошову компенсацію за зменшення ідеальних часток, а порядок користування земельною ділянкою потрібно залишити таким, який фактично існує. [PERSON], яка була залучена судом до участі у справі як 3-я особа, а.с.94, звернулася до суду з самостійними позовними вимогам до [PERSON] і [PERSON] про стягнення на її користь по 2.763гр.50коп. з кожного як компенсацію за 1/3 частку жилого будинку [ADDRESS]., на які вона має право як нащадок [PERSON], яка була її матір'ю і власником цього будинку. Позивач [PERSON] проти зазначених позовних вимог заперечував з тих підстав, що жилий будинок [ADDRESS]. належав на праві власності [PERSON], яка заповідала свій будинок йому, як своєму племіннику, і [PERSON], який був її сином. Цей заповіт [PERSON], не оспорювала. Крім того, у виконання усного бажання [PERSON], його батько сплатив [PERSON] 1.500гр. в якості компенсації за належну їй спадкову частку в цьому будинку. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] визнала. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, 3-ї особи, думку адвоката, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов з наступних підстав. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником 54/100 жилого будинку [ADDRESS]., згідно договору дарування від 20.09.00р., а.с.6, а відповідач є власником по 46/100 часток цього будинку в порядку спадкування за законом, а.с.21. Згідно встановленого раніше порядку користування цим будинком, позивач користується приміщеннями: №1, яке є прибудовою літер «А-1»; №2 - кухнею; №3 - жилою кімнатою; сараєм літер «Б» і вбиральнею літер «У», про що також зазначено у договорі дарування, а.с.6. Відповідач, в свою чергу, користується іншими приміщеннями у цьому жилому будинку, а.с.12. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22.10.07р. №2829, а.с.54, технічно можливо здійснити виділ у натурі з жилого будинку літер «А» [ADDRESS].: -приміщень №№2,3, корисною площею 17.4в.м.; частину прибудови літер «А-1», що є приміщенням №1, загальною площею 19.0кв.м.; сарай літер «Б», вбиральню літер «У». Але зазначені приміщення і господарські будівлі фактично складають 52/100 ідеальних часток, в той час як приміщення, які знаходяться у користуванні відповідача, фактично складають 48/100 часток цього будинку. Суд вважає за можливе прийняти до уваги зазначений висновок експерта і погодитися з позицією сторін про можливість виділу позивачеві зазначених приміщень у натурі тому, що відступлення від ідеальних часток є незначним, не потребує здійснення переобладнання жилих приміщень, і кожній стороні виділяються ізольовані жилі кімнати, кількість і мінімальний розмір яких відповідає вимогам п.2.24 ДБН В.2.2-15-205 «Жилі будинки. Основні положення». Також, з пояснень позивача, представника відповідача і матеріалів справи, а.с.101-108, судом встановлено, що ті приміщення, якими користуються сторони фактично є відокремленими і мають самостійні системи електро і газопостачання. Приймаючи до уваги зазначене вище суд вважає за можливе виділити позивачу у натурі 52/100 часток зазначеного жилого будинку з господарськими будівлями та визнати за ним право власності на перерозподілені частки цього нерухомого майна, а відповідачу виділити у натурі 48/100 часток зазначеного жилого будинку та визнати за ним право власності на перерозподілені частки цього нерухомого майна, тому, що згідно ч.1 ст.364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. * Також суд вважає за необхідне перерозподілити ідеальні долі сторін в праві спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно та припинити право спільної часткової власності у позивача тому, що з тексту ст.364 ЦК України вбачається, що виділ співвласнику його частки в натурі зі спільного майна за згодою співвласників фактично призводить до припинення права спільної часткової власності між співвласником, якому виділена в натурі часка у спільному майні, та іншими співвласниками, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об'єкта. Так згідно висновку зазначеної експертизи, у разі виділення позивачу у натурі 52/100 часток з зазначеного нерухомого майна, яке є у спільній частковій власності сторін, доля відповідача, як співвласника будинку збільшиться до 48/100 часток, що на 3.971гр. більше ніж повинно приходитися на приналежні йому 46/100 часток будинку. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в сумі 3.971гр. за зменшення ідеальних часток з 54/100 до 52/100 часток, які фактично залишаються у користуванні позивача тому, що згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України у ч.2 п.7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91р. №7 - якщо виділ з будинку в натурі учасникам спільної часткової власності технічно можливий, але з відхиленням від розмірів часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР (ст.357 ЦК України) ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася. * Згідно з ч.2 ст.377 ЦК України - якщо житловий будинок розміщений на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі її відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій він розміщений, та частиною ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України - при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пп.«г» п.18 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04р. №7 - в разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником 54/100 жилого будинку [ADDRESS]., а відповідач є власником по 46/100 часток цього будинку. Цей жилий будинок [ADDRESS]. розташований на земельній ділянці загальною площею 1.648кв.м., яка не належить їм на праві власності, а знаходиться в постійному користуванні, а.с.10. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22.10.07р. №2829 технічно можливо встановити порядок користування земельною ділянкою зазначеної садиби відповідно зазначених часток кожного співвласника цього будинку, шляхом надання у користуванні позивачу земельної ділянки площею 890кв.м., зазначеної синім кольором у додатку №6 до висновку експерта, які відповідають належним йому на праві власності 54/100 часткам жилого будинку, а відповідачеві - 758кв.м. земельної ділянки, зазначеної жовтим кольором у додатку №6 до висновку експерта, які відповідають належним йому на праві власності 46/100 часткам жилого будинку, а.с.67-74. На підставі зазначеного вище суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою садиби [ADDRESS]. згідно зазначеної експертизи від 22.10.07р. №2829. * Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ч.3 ст.10 ЦПК України, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам: - їх зобов'язання зареєструвати у Кримському Республіканському підприємстві „Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м. Євпаторії” право власності на виділені у натурі частки жилого будинку, відповідно до вимог ст.331 ЦК України і Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5; - їх право звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування для вирішення питання про присвоєння нових юридичних адрес виділеним їм у натурі часток з нерухомого майна, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97р. * Вирішуючи позовні вимоги 3-ї особи по справі, суд дійшов наступного. З пояснень позивача, представника відповідача, 3-ї особи і матеріалів справи, судом встановлено, що за життя [PERSON] заповідала належний їй на праві власності жилий будинок [ADDRESS]. своєму племіннику [PERSON] - позивачу по справі, і своєму сину [PERSON], про що 10.04.00р. секретар Новофедорівського виконкому посвідчила заповіт, а.с.40. Але [PERSON], яка була дочкою [PERSON], не оспорювала цей заповіт. Також, після смерті [PERSON], [PERSON], яка не проживала разом зі своєю матір'ю у її будинку, не зверталася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, що є обов'язковою умовою, передбаченою ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р., яка діяла на час існування цих правовідносин). З зазначеного виходить, що [PERSON] не прийняла спадщину відносно частки спадкового жилого будинку [ADDRESS]. Крім того, у виконання усного бажання [PERSON], батько позивача сплатив [PERSON] 1.500гр. в якості компенсації за належну їй спадкову частку в цьому будинку. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що [PERSON] не набула законного права пред'явлення вимог відносно жилого будинку [ADDRESS]. У зв'язку з цим суд визнає її вимоги, як 3-ї особи, необґрунтованими, через що вони не можуть бути задоволені. * Враховуючи зазначене, а також вимоги ст.ст.84,88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно квитанцій, а.с.1,2,35,36, оплатою роботи експерта, згідно квитанції, а.с.89, оплати послуг адвоката, згідно квитанції, а.с.92. * На підставі ст.ст. 364,377 ЦК України, ч.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91р. №7, ст. 120 ЗК України, пп. «г» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04р. №7, і

Outcome: approved