overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

У січня 2007 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. у 2003 році, мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі сумісного життя відповідач зловживав алкогольними напоями, ображав дружину, принижував її людську гідність. Як наслідок в сім'ї втрачена взаємна повага та почуття любові. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 8 квітня 2003 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим, запис в книзі реєстрації шлюбів № 5. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає і знаходиться на утриманні у позивача. Сторони з вересня 2007 року однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи в подальшому зберігати шлюбні відносини. На протязі окремого проживання сторони не намагалися примиритися, та у теперішній час, на думку позивача, така можливість втрачена. У відповідності зі ст. 111 СК України були прийняті заходи щодо примирення сторін, однак у встановлений судом строк сторони не примирилися. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя суд вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а також інтересам дитини. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105 ч.2, 109, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем одружилися 07.12.1992 року, та шлюб між ними зареєстровано у виконкомі Солотивнської селищної ради за актовим записом № 81. Від даного шлюбу мають троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні та вихованні. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем не зійшлися характерами та поглядами на життя, не розуміють одне одного, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Відповідач часто вживав спиртні напої і в нетверезому стані ображав її різними нецензурними словами, наносив їй побої, а тому просить шлюб між ними розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просить суд шлюб між ними не розривати, оскільки вони мають троє неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, фактичних сімейних стосунків між сторонами не має, не зійшлися характерами, не розуміють один одного, не проживають разом, в наданий судом строк для примирення не примирилися. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є: 1. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини. 2. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи, що між сторонами фактичні сімейні стосунки відсутні, виникають непорозуміння та суперечності, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду і, враховуючи змінені позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку щомісяця і до повноліття дитини. В суді позивач свій позов підтримала і просила його задовольнити, аргументувала його тим, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість її надавати. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO] року народження. У даному свідоцтві про народження зазначено, що батьком дитини являється відповідач - [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач має постійне місце роботи і сталий заробіток, проте заробітної плати не вистачає на утримання дитини. Відповідач тимчасово не працює. Стан його здоров'я задовільний. У ч.1 ст.180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги названі норми закону, позицію сторін, їх матеріальне становище та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення по справі, зокрема, вік сторін, їх працездатність, можливість заробляти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка[PERSON]в судовому засіданні просить суд визнати, що відповідач втратив право на користування житловим будинком в[ADDRESS], та анулювати реєстрацію його проживання в указаному будинку. Пояснила, що з серпня місяця 2006 року відповідач не проживає в зазначеному будинку. Зазначений будинок є її власністю, оскільки рішенням Гайворонського районного суду від 13.07.2007 року договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] визнано дійсним та за нею визнано право власності на даний будинок. Вона неодноразово пропонувала відповідачеві виписатися з будинку, але він не виписується тому вона просить визнати його таким , що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно. Даючи оцінку поясненням позивача, письмовим матеріалам справи, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що зазначений будинок є власністю позивачки, оскільки рішенням Гайворонського районного суду від 13.07.2007 року договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] визнано дійсним та за позивачкою визнано право власності на даний будинок. Відповідач[PERSON]. вибув з спірної житлової площі на інше постійне місце проживання і з цього дня втратив право користування жилим приміщенням. Тому позов позивача підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги обґрунтовані , а позов доказаний. Дані правовідносини регулюються ст.ст.71,72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що сімейні відносини вони не підтримують протягом тривалого часу, сімґя розпалась і відновлювати сімейні відносини вони наміру не мають. Неповнолітніх дітей не мають. Позивачка з позовом погодилась, пояснила суду, що сімґя між ними розпалась і відновлювати сімейні відносини вони наміру не мають. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши справу, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідачка з позовом погодилась, сторони протягом тривалого часу сімейні відносини не підтримують, сімґя розпалась. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу з позивача слід стягнути 17 грон., відповідачку від цих витрат звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Слов'янський психоневрологічний інтернат звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] народження, недієздатною, посилаючись на те, що вона на цей час знаходиться у Слов'янському психоневрологічному інтернаті на постійному проживанні з диагнозом параноїдна шизофренія. За станом здоров'я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON]недієздатною необхідно для оформлення справ для перебування її у будинку-інтернаті для психохроників. Просили суд визнати[PERSON] недієздатною. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] доводи заяви підтримала, дала пояснення, які співпадають з викладеним. Представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради вимоги Психоневрологічного інтернату підтримала у повному обсязі, проти визнання [PERSON]недієздатною не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №58 від 21.03.2008 р., [PERSON]. страждає на психічне захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. У зв'язку з цим [PERSON] не може здійснювати самостійно догляд за собою та давати звіт своїм діям. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON]недієздатною. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Слов'янський психоневрологічний інтернат звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] народження, недієздатною, посилаючись на те, що вона з 27.11.1978 року по цей час знаходиться у Слов'янському психоневрологічному інтернаті на постійному проживанні з диагнозом глибока розумова відсталість. За станом здоров'я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON]. недієздатною необхідно для оформлення справ для перебування її у будинку-інтернаті для психохроників. Просили суд визнати[PERSON]. недієздатною. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] доводи заяви підтримала, дала пояснення, які співпадають з викладеним. Представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради вимоги Психоневрологічного інтернату підтримала у повному обсязі, проти визнання [PERSON]. недієздатною не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №59 від 21.03.2008р. [PERSON], [INFO] народження, страждає на хронічне психічне захворювання, за своїм психічним станом не можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує стороннього догляду. У зв'язку з цим[PERSON]не може здійснювати самостійно догляд за собою та давати звіт своїм діям. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON]. недієздатною. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

24.03.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем посилаючись на те, що між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб 23 червня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Ромни Сумської області, актовий запис № 215. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, між ними виникали суперечки. Позивач має намір створити іншу сім»ю. Збереження шлюбу суперечило б його інтересам . Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги . Відповідач позов визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленого ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 23 червня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Ромни Сумської області, актовий запис № 215. Сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо, виникали суперечки, позивач проживає з іншою жінкою і має намір створити іншу сім»ю, тому збереження сім'ї стало неможливим. Спору про розподіл майна у сторін не має. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, та відповідача що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що необхідно розірвати шлюб між позивачем і відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

05.02.2008 р. позивачка звернулась з вказаним позовом до суду , обгрунтовуючи свої вимоги тим , що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 24.11.1987 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON]. Однак у зв”язку з несплатою аліментів утворилась заборгованість , яка відповідно до розрахунку Кілійського відділу ДВС складає 1853 гривні 88 коп.. Оскільки відповідач відмовляєтья в добровільному порядку погасити дану заборгованість , то вона просила суд стягнути її з відповідача на її користь. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити його в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з”явився . Про день і час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку , про що в справі є відповідні повідомлення та телефонограма про отримання повідомлення про день і час розгляду справи. Оскільки позивачка дала згоду на розгляд справи у відсутність відповідача , суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Вислухавши позивачку , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов обгрунтований і підлягає задоволенню за слідуючими підставами . Як видно з листа начальника ДВС у Кілійському районі ( а.с.- 5 ) на виконанні Державної виконавчої служби у Кілійському районі Одеської області знаходиться виконавчий лист № 2-429 від 14.11.1997 р., виданий Любашівським районним судом , про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. Станом на 01.08.2005 р. борг по аліментам становить 1853 ,88 грн. Вказана сума боргу підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця ( а.с.- 7 , 8 ) . Відповідно до ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття . 2. Згідно зі статтею 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

05.02.2008 р. позивачка звернулась з вказаним позовом до суду , обгрунтовуючи свої вимоги тим , що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 24.11.1987 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] В даний час донька досягла повноліття . Але з вересня 2004 року вона навчається в Одеському державному економічному університеті на денному відділенні . Оскільки відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу , але в добровільному порядку її не надає , то вона просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON]в зв»язку з навчанням у розмірі &frac14; частки з усіх видів його заробітку , але не менше , ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивачка в судовому засіданні позов змінила і просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі 250 гривень щомісячно . Притягнута до участі у справі в якості третьої особи дочка позивачки [PERSON], в судове засідання не з”явилась , надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та вказавши , що позов підтримує . Відповідач в судове засідання не з"явився . Про день і час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку , про що в справі є відповідні повідомлення та телефонограма про отримання повідомлення про день і час розгляду справи. Оскільки позивачка дала згоду на розгляд справи у відсутність відповідача , суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Вислухавши позивачку , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами 2.. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка , син продовжують навчання і у зв”язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов”язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови , що вони можуть надавати матеріальну допомогу . Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку , сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин , зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як видно зі свідоцтва про народження [PERSON]( а.с.- 10 ) остання народилась 10 липня 1987 року і її батьком є відповідач по справі . У довідці Одеського державного економічного університету від 6 вересня 2007 р. № 15652 ( а.с.- 9 ) вказано , що [PERSON] дійсно є студенткою 4 курсу обліково- економічного факультету Одеського державного економічного університету. Форма навчання - стаціонарна . Як пояснила в судовому засіданні позивачка , допитана в якості свідка , відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в зв”язку з навчанням . Між ними досягнута домовленість , що він буде сплачувати по 250 гривень щомісячно. Дочка дійсно потребує матеріальної допомоги , так як інших доходів позивачка , крім заробітної плати , не має , а дочка знаходиться на її утриманні . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

28.02.2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з відповідача - [PERSON], на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі &frac14; частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Посилалась на те, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має заробіток і можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на обставини викладені в ньому. Вказала, що з відповідачем шлюб офіційно не розірвано, але разом вони не проживають три роки, він створив іншу сім"ю. Вона не працює, проживає разом з батьками. Відповідач батьківство щодо дитини не оспорював, за весь час окремого проживання двічі надав матеріальну допомогу в розмірі 500 та 700 грн. Їй без допомоги складно одній утримувати сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причину своєї неявки суд не повідомив, в зв"язку з чим вона визнана неповажною. Заперечень щодо позову не надіслав. За згоди позивача проводився заочний розгляд справи на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина - разом з матір”ю, перебуває на її утриманні. Стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, інших дітей він не має. Згідно довідки від 3.07.2007 № 299 року виданою приватними підприємством «Бенефіт», відповідач [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді монтажника 3-го розряду і отримує заробітну плату в розмірі 950 грн. щомісяця, що вказує на його спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред”явлення позову. На цій підставі суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Згідно вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 1995 р.н. в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 17 вересня 1998р., від якого і мають одну дитину. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач же з 1998р. припинив усяку турботу про матеріальне забезпечення доньки, що і змушує її звернутися до суду з цим позовом. Відповідач, опитаний в порядку судового доручення, позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення аліментів у вказаному розмірі, але посилається на те, що допомогу доньці він надавав добровільно. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4,5). Даних про те, що відповідач надавав добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, матеріали справи не містять. У відповідності ж до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов є повністю обгрунтованим та відповідає вимогам закону. Посилання відповідача на те, що аліменти повинні стягуватися не з того часу, як позивачка звернулася до суду, безпідставні, оскільки відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому,

Outcome: approved