Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивач 31 березня 2008 року звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним у порядку спадкування після матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на належну їй земельну ділянку та вклади у банку. При цьому, позивач вказує на те, що спадкодавець не залишала заповіт щодо свого майна, а спадкоємцями за законом першої черги є її діти - сторони у справі. Позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на день її смерті, а відповідач спадщину не приймав. Оформити свої спадкові права на майно спадкодавця шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він не може через те, що у свідоцтві про народження сторін їх матір'ю вказана [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і уточнила їх щодо вкладів у банку, якими є вклади за рахунками [NUMBER], [NUMBER] у Затишанській філії № 3180/01 Фрунзівського відділення № 3180 відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”. Відповідач позов визнав повністю і просить суд його задовольнити розглянувши справу за його відсутності, про що представником позивача надана заява відповідача від 14 квітня 2008 року, на якій його підпис нотаріально посвідчений за реєстром № 11 виконавчого комітету Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області. У заяві відповідач також зазначає, що спадщину своєї матері він не приймав і своїх прав на неї не заявляє. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, які не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно свідоцтва про смерть Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [INFO] у с. Леніне померла [PERSON]. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю I-ОД № 059421, виданого 25 червня 2003 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 308, спадкодавцю належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,62 га у межах згідно з планом, розташована на масиві 19 ділянка № 5 Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області. Згідно ощадної книжки та довідки Фрунзівського відділення № 3180 ВАТ „Державний ощадний банк України”, на ім'я спадкодавця у Затишанській філії № 3180/01 відкриті рахунки [NUMBER] і [NUMBER], по яким вона не залишала заповіту. За довідкою Ленінської сільської ради виданою на підставі погосподарських книг за 1975-2007 роки, спадкодавець у вказаний період і до дня смерті проживала разом із сім'єю позивача, який зазначений як її син. Згідно свідоцтва про народження та укладення шлюбу, [PERSON] народилась у 1937 році в с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області і там же 6 жовтня 1954 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище. Відповідно до свідоцтва про смерть, чоловік спадкодавця помер [INFO]. Аналогічні відомості зазначені у заяві ф. № 1 про видачу у 2000 році паспорту спадкодавцю. За відомостями Великомихайлівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON]. не відкривалась. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У свідоцтвах про народження сторін їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Проте, суд вважає, що родинні відносини сторін зі спадкодавцем, як їх матір'ю, підтверджуються наступними доказами. У заяві про видачу паспорту ф. № 1 спадкодавця, свідоцтвах про народження (дошлюбне прізвище [PERSON]) та про укладення за місцем її народження шлюбу з [PERSON] , а також у актовому запису про її смерть зазначено, що вона народилась у 1937 році в с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області. Аналогічні відомості про дату і місце народження, а також про дату і місце укладення шлюбу зазначені у записах акта про народження сторін у справі, де їх матір'ю вказана [PERSON], а батьком [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину і вона належить йому з часу відкриття спадщини. Оскільки, відповідач спадщину не приймав, то на підставі положень ч. 2 ст. 1275 ЦК України, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. З урахуванням наведених вище обставин, позивачу, як спадкоємцю за законом першої черги що прийняв спадщину, належить все майно спадкодавця і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved