Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у судовому засіданні частково змінив підставу своїх вимог, підтримав у зміненому вигляді і пояснив, що із 1 жовтня 2000 року він працював на посаді директора ТОВ «Сіб - Агро». Без повідомлення про наступну реорганізацію і передбаченого законом в такому випадку попередження його було звільнено із роботи 25 жовтня 2007 року, в той же день йому видали трудову книжку. Однак в порушення вимог ст.47 КЗпП України із ним не провели розрахунку в день звільнення у строки, визначені ст.116 КЗпП України, в порушення ст.44 КЗпП України не виплатили вихідну допомогу, не подали у встановлений законом строк інформацію щодо його наступного звільнення до Іллінецького районного центру зайнятості. Такими протиправними діями йому заподіли моральну шкоду, яка виразилась у тому, що він після 25 жовтня 2007 року зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв'язки, лікувався, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Правонаступником ТОВ «Сіб - Агро» є відповідач СП ТОВ «Райффайзен - Агро», якого він визначив відповідачем за своїми позовними вимогами. Після його звернення до суду 30 січня 2008 року відповідач поштовим переказом надіслав йому 311 гр. заробітної плати за 10 днів вересня, 817 гр. 50 коп. компенсації за 23 дні невикористаної відпустки та 1066 гр. 30 коп. вихідної допомоги. Тому з урахуванням допущених відповідачем порушень вимог закону щодо сум та строків виплати йому належних при звільненні з роботи коштів він просить суд стягнути із СП ТОВ «Райффайзен - Агро» на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати за період із 10 вересня 2007 року по день звільнення 25 жовтня 2007 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення 25 жовтня 2007 року по день винесення судом рішення по справі, виходячи із його середньоденного заробітку в розмірі 35 гр. 93 коп., 5000 гр. відшкодування заподіяної йому протиправними діями моральної шкоди. Крім того він просить суд зобов'язати СП ТОВ «Райффайзен - Агро» надати до Іллінецького районного центру зайнятості для взяття його на облік, як безробітного, та зобов'язати Іллінецький районний центр зайнятості взяти його на такий облік. Представник відповідача СП ТОВ «Райффайзен - Агро» Мельник Ю.М. в судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що заробітна плата [PERSON]. була виплачена за період його роботи на посаді директора ТОВ «Сіб - Агро» по 10 вересня 2007 року включно, виплата йому заробітної плати за період із 11 вересня по 25 жовтня 2007 року не могла бути здійснена, оскільки із 10 вересня 2007 року ТОВ «Сіб - Агро» було ліквідоване і виключене із єдиного державного реєстру підприємств, установ і організацій. Крім того, позивачу було виплачено компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу. Усі вказані виплати були здійснені СП ТОВ «Райффайзен - Агро» на ім'я позивача поштовим переказом 30 січня 2008 року, як засіб позасудового врегулювання спору, а не вияв визнання його позовних вимог. Він вважає, що ці виплати не могли бути проведені у день звільнення [PERSON]. з роботи 25 жовтня 2007 року, оскільки у той день він не міг знаходитись на роботі в товаристві, яке було ліквідоване ще 10 вересня 2007 року. Тому СП ТОВ «Райффайзен - Агро» як правонаступник ТОВ «Сіб - Агро» не повинно нести відповідальності за вказану позивачем затримку його розрахунку при звільненні та пов'язану із нею моральну шкоду. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - начальник відділу взаємодії з роботодавцями Іллінецького районного центру зайнятості Мохниця В.П. в судовому засіданні пояснив, що виконати вимогу позивача про зобов'язання СП ТОВ «Райффайзен - Агро» надати до Іллінецького районного центру зайнятості передбаченої законом інформації для взяття його на облік як безробітного в даний час неможливо, оскільки така інформація мала були подана за два місяці до звільнення працівника. За зверненням позивача Іллінецький районний центр зайнятості може взяти його на такий облік як такого, що шукає роботу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по даній справі, регулюються трудовим законодавством України, зокрема Кодексом законів про працю України та Законом України «Про зайнятість населення». Зокрема, відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто виплата працівнику при звільненні всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. А за ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.26 Закону України «Про зайнятість населення», працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, і військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу, надаються встановлені законом гарантії. Застосування вказаних спеціальних норм закону в цьому випадку, на думку суду, має здійснюватись у правовому контексті положень ст.ст.43, 46 Конституції України, за якими право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у випадках безробіття з незалежних від них обставин, та в інших передбачених законом випадках. В ході дослідження доказів по справі судом встановлено, що: позивач [PERSON] працював директором ТОВ «Сіб - Агро» із 3 вересня 2002 року, його місячний посадовий оклад під час роботи становив 1300 гр. (а.с.7, 11); рішення про припинення ТОВ «Сіб - Агро» шляхом його приєднання до ТОВ «Райффайзен - Агро» прийняте зборами учасників 28 грудня 2006 року (копія протоколу № 5 від 28 грудня 2006 року); передавальний акт ліквідаційної комісії ТОВ «Сіб - Агро» складений 1 червня 2007 року (копія акта); ТОВ «Сіб - Агро» вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 10 вересня 2007 року (копія повідомлення відділу статистики в Іллінецькому районі); наказом представника засновників [PERSON]. від 25 жовтня 2007 року № 8-к [PERSON] звільнений із займаної посади директора у зв'язку з реорганізацією ТОВ «Сіб - Агро» (злиття) із 25 жовтня 2007 року по ст.40 п.1 КЗпП України на підставі рішення зборів учасників товариства від 1 червня 2007 року № 7 (а.с.6, 8); в період із 8 по 29 листопада 2007 року [PERSON] перебував на лікуванні в Гайсинській центральній районній лікарні з приводу гіпертонічної хвороби (виписка із медичної карти); 23 листопада 2007 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом (а.с.2); 30 січня 2008 року СП ТОВ «Райффайзен - Агро» поштовим переказом надіслало [PERSON]. 311 гр. заробітної плати за 10 днів вересня, 817 гр. 50 коп. компенсації за 23 дні відпустки та 1066 гр. 30 коп. вихідної допомоги (повідомлення про простий переказ). Оцінюючи досліджені по справі докази, суд доходить наступних висновків. Фактичним днем звільнення позивача з роботи є 25 жовтня 2007 року, що підтверджується копіями відповідного наказу та запису в його трудовій книжці. Оскільки такі наказ і запис у трудовій книжці є первинними щодо визначення юридичного моменту звільнення працівника з роботи, вчинені повноважним представником засновників товариства, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача стосовно того, що датою звільнення з роботи позивача слід вважати дату реорганізації товариства 10 вересня 2007 року. В порушення вимог ст.ст.47, 116 КЗпП України відповідач, як належний правонаступник реорганізованого ТОВ «Сіб - Агро», не провів розрахунку із звільненим працівником у день його звільнення, оскільки протилежне не доведене його представником в судовому засіданні. Такий розрахунок проведений відповідачем шляхом поштового переказу відповідних сум на ім'я позивача лише 30 січня 2008 року. Вчинення такого поштового переказу, попри заперечення позову представником відповідача, на думку суду, однозначно свідчить про визнання СП ТОВ «Райффайзен - Агро» власне факту затримки та суми розрахунку при звільненні [PERSON]. В такому випадку, відповідно до ст.117 КЗпП України, відповідач крім не виплаченої повністю у день звільнення заробітної плати повинен виплатити звільненому працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні Враховуючи суми здійснених 30 січня 2008 року поштовим переказом виплат, із СП ТОВ «Райффайзен - Агро», як правонаступника ТОВ «Сіб - Агро», на користь [PERSON]слід стягнути 1994 гривні 75 коп. заборгованості по заробітній платі за період із 11 вересня по 25 жовтня 2007 року, 4160 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період із 26 жовтня 2007 року по 30 січня 2008 року. Виходячи із того, що з вини відповідача позивач [PERSON] своєчасно не отримав передбачені законом гарантії для працівників, які втратили роботу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, мав погіршання стану здоров'я, поніс моральні страждання, змушений був докладати додаткових зусиль для судового відновлення своїх порушених прав, суд вважає, що заподіяна йому моральна шкода має бути відшкодована відповідачем в розмірі, еквівалентному одній місячній заробітній платі позивача. Відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення», вимога позивача про збов'язання Іллінецького районного центру зайнятості взяти його на облік як такого, що шукає роботу, підлягає задоволенню. Будь-яких законних підстав для задоволення решти вимог позивача суд не вбачає. Із відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по справі, від сплати яких позивач був звільнений в силу закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial