Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

У лютому 2008р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до Селидівської міської громади у особі виконкому Селидівської міської Ради, за участю 3-ї особи Селидівської міської біржі нерухомості про визнання права власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач не може набути право власності на придбану нею квартиру, оскільки договір купівлі продажу квартири не був нотаріально посвідченим. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені у позовній заяві, пояснивши, що 18.09.1996р. на підставі договору купівлі-продажу нею була придбана квартира, розташована за адресою: м. Селидове Донецької області, [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в Селидівському бюро технічної інвентаризації. Про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вона не знала. Після придбання вказаної квартири вона постійно мешкає в ній, здійснює всі передбачені чинним законодавством платежі. У теперішній час вона має намір прописати у вказану квартиру онука, а також розпорядитися належним їй житловим приміщенням за власним розсудом, але не має можливості цього зробити. В зв'язку з цим вона звернулася до суду із позовом про встановлення права власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Селидове Донецької області, [ADDRESS]. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надавши суду лист із клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Представник 3-ї особи до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне: За договором купівлі-продажу квартири №397 від 18.09.1996р., [PERSON] придбала у власність квартиру розташовану за адресою м. Селидове Донецької області, [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №2665 від 15.12.1993р., виданого службою приватизації державного житлового фонду В/О «Селидіввугілля». Вказаний договір посвідчений Селидівською біржею нерухомості. Бюро технічної інвентаризації засвідчено, що квартира [ADDRESS] у м. Селидове Донецької області, зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, запис у реєстровій книзі №3165 від 08.09.1996р. Довідкою Бюро технічної інвентаризації №1252 від 19.12.2007р., підтверджено, що згідно реєстраційних даних за [PERSON] значиться на праві власності квартира, розташована в м. Селидове Донецької області, [ADDRESS], згідно зі договором купівлі-продажу від 18.09.1996р. Згідно із довідкою КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» від 29.11.2007р. [PERSON] дійсно проживає в м. Селидове Донецької області,[ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом ( ч. 4 ст. 12 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Таким чином, суд, заслухавши пояснення позивача, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved