Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на будівельні матеріали. Посилається на те, що 15.05.1994 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб у Корманській сільській раді за актовим записом № 5. Від спільного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження, які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Під час спільного подружнього життя з відповідачем рішенням сесії Корманської сільської ради від 22.07.1994 року на ім'я [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 0,21 га під будівництво та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] та надано дозвіл на будівництво відповідно затвердженого проекту. За час перебування у шлюбі з відповідачем на виділеній земельній ділянці вони спільно розпочали будівництво житлового будинку. 13.05.2005 року шлюб з відповідачем було розірвано. Угоди про розподіл незавершеного будівництвом житлового будинку та підвалу після розірвання шлюбу у добровільному порядку вони не досягли. Оскільки вони з відповідачем розірвали шлюб і протягом двох років спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, будівництво будинку припинилось і на даний час не ведеться. На її неодноразові звернення до відповідача про добровільний розподіл нерухомого майна отримує відмови, оскільки він вважає зазначений незавершений будівництвом житловий будинок своєю власністю. Проте, відповідно ст. 60 СК України дане майно їх спільною сумісною власністю, яке у відповідності до ст. 70 СК України підлягає поділу у рівних частинах. Крім того зазначає, що оскільки даний будинок є незавершеним будівництвом, відповідно до положень ч.3 ст.331 ЦК України дане майно має бути визнано будівельними матеріалами з визначенням їх часток у ньому. Ринкова вартість будівельних матеріалів станом на 18.12.2007 року згідно експертної оцінки складає 12 300 грн., а ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку з підвалом згідно калькуляції складає 25%. Просить суд визнати недобудований житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], будівельними матеріалами, на які встановити право спільної часткової власності, визначивши за нею та відповідачем належність по &frac12; їх частині. Крім того, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати: 132 грн. державного мита; 30 грн. ІТЗ; 450 грн. оплати на проведення експертної оцінки відповідно ордеру [NUMBER]. за виготовлення будівельного паспорта. У попереднє судове засідання позивач не з'явився, однак подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Крім того, зазначає про зменшення вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат на суму 823,25 грн. Відповідач також не з'явився та подав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. За таких обставин та у відповідності до положень ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених у позовній заяві, обставин, які згідно положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами встановлено, що у період перебування у зареєстрованому шлюбі позивачкою та відповідачем спільно розпочато будівництво житлового будинку, розташованому на виділеній відповідачу земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна, 31 [ADDRESS]. На даний час шлюб між сторонами розірвано, угоди про добровільний розподіл даного майна не досягнуто. Станом на 18.12.2007 року ступінь готовності зазначеного будівництва становить 25 %. Згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб і сім'ю (далі - КпШС), який був чинний на час початку здійснення будівництва, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Аналогічне положення закріплено статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), який введено в дію з 01.01.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя є рівними, якщо інше не визначеного домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.ч.1,2 ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до абзацу першого частини третьої зазначеної статті до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За таких обставин, судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України понесених позивачкою судових витрат. На підставі ст. 22 КпШС, ст.ст. 60, 61 ч.1, 70 ч.1 СК України, ст. 331 ч.3 ЦК України та

Outcome: approved