Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання нечинним та скасування рішення 11-ї сесії 5-го скликання Підпечерівської сільської ради від 26.10.2007 року, в частині відмови їй в наданні земельної ділянки під забудову по заяві від 01.11.2006 року. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, суду пояснила, що 01.11.2006 року її довірителька, яка проживає в с.Підпечери, подала в Підпечерівську сільську раду заяву про надання їй земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Рішенням 11-ї сесії 5-го скликання Підпечерівської сільської ради від 26.10.2007 року позивачці було відмовлено у наданні такої земельної ділянки. Вважає, що дане рішення сільської ради є незаконним, так як не відповідає діючому законодавству, оскільки, сім”я її довірительки не має ні земельної ділянки, ні будинку і проживає в квартирі батьків, а тому, потребує окремого житла. Позивачка є медичним працівником і працює в сільському ФАП, а також, має на утриманні неповнолітнього сина, який є інвалідом дитинства, і відповідно має право на позачергове отримання земельної ділянки під забудову. Просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив, суду пояснив, що згідний з тим, що позивачка має право на виділення земельної ділянки, однак, дане рішення сільської ради є законним, оскільки, виділення земельних ділянок та порядок їх надання, відноситься виключно до компетенції сільської ради. Черга на надання земельних ділянок під індивідуальне будівництво житлових будинків складає 413 чоловік, а площа на якій планується відвід земельних ділянок може задоволити потребу тільки 85 чоловік. Всі громадяни, заяви яких було розглянуто, але не ввійшли в список по наданню земельних ділянок, залишаються на черзі. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до пореконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Судом встановлено, що 01.11.2006 року позивачка, яка проживає в с.Підпечери, подала в Підпечерівську сільську раду, заяву про надання їй земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Площа на якій Підпечерівською сільською радою планувався відвід земельних ділянок, могла задоволити потреби 85 чоловік. Сесією сільської ради заява позивачки про надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку, разом із ще 411 заявами була розглянута, і відповідно до Рішенням 11-ї сесії 5-го скликання Підпечерівської сільської ради від 26.10.2007 року, не ввійшла у список по наданню земельних ділянок та залишена на черзі. Вимогами ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно ст.12 ЗК України розпорядження землями територіальної громади відноситься виключно до компетенції місцевої ради. Відповідно до ст.33 ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Отже, надання у власність чи у користування земельних ділянок із земель запасу органів місцевого самоврядування, є виключно прерогативою органів місцевого самоврядування, в даному випадку - Підпечерівської сільської ради. Таким чином, враховуючи вищенаведене, дане спірне рішення сесії сільської ради прийняте радою в межах наданих їй повноважень, а тому позовні вимоги є недоведеними і безпідставними, а отже не підлягаючими до задоволення. На підставі наведенного, відповідно до ст.ст.12, 116 ЗК Україн, ст.33 ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні” та

Outcome: dismissed