Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати гараж [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та виділення йому &frac12; частину такого гаража. Свої вимоги обгрунтовує тим, що під час спільного проживання, він та [PERSON] побудували цей гараж. Рахуючи гараж їх спільним сумісним майном, набутим подружжям за час шлюбу, просить виділити в натурі частку з такого майна. Враховуючи неможливість поділу гаража в добровільному порядку, позивач і звернувся до суду з позовом. У судовому засіданні позивач, підтримуючи свої вимоги, остаточно просив визнати за ним право власності на весь гараж, а він зобов”язується сплатити [PERSON]. грошову компенсацію вартості половини гаража. Відповідачка зі своїм представником у судовому засіданні позов не визнали, подали письмове заперечення, але не заперечують проти визнання гаража їх спільною сумісною власністю, оскільки такий побудували спільно. В той же час категорично заперечують проти визнання за позивачем права на весь гараж, а просять залишити такий [PERSON]., а вона у свою чергу не заперечує сплатити [PERSON] грошову компенсацію за нього. Свою позицію мотивує тим, що на її утримання залишаються двоє неповнолітніх синів, гараж має погріб, який використовується нею для зберігання продуктів, консервації, у гаражі вона зберігає дитячі саночки, велосипед, інше та здає гараж в оренду. Крім того, у позивача є свій інший гараж. Вона також як і позивач має посвідчення водія. Заперечень проти висновку товарознавчої експертизи щодо вартості гаража сторони не мають. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1993 року по 1995 рік, та з 2003 року по 25.01.2006 року (а.с. 5-7), від якого мають двох неповнолітніх дітей (а.с.10-11). У суді сторони не заперечують та стверджують, що спірний гараж [ADDRESS], який зареєстрований на [PERSON] (13.04.2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Ладанської селищної ради 22.02.2006р.), був збудований нею та [PERSON] (сторонами по справі) в результаті спільної праці у період фактичних шлюбних відносин між ними та перебуваючи у зареєстрованому шлюбі між собою (а.с. 8, 81). В силу ст.ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, а також майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, спірний гараж є об”єктом спільної сумісної власності сторін. Незважаючи на розірвання шлюбу між сторонами це не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, згідно вимог ст. 68 СК України. Згідно вимог ст. 70 СК, ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у такому майні є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Сторонами не було надано жодних доказів та судом не встановлено підстав для зміни розміру часток між позивачем і відповідачем. Отже позивач має законне право на &frac12; частину спірного гаража. А значить позовні вимоги [PERSON] є правомірними та обгрунтованими, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 71 Сімейного кодексу України в разі недомовленості сторін про поділ майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному із співвласників, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В силу ч.2 ст.183 ЦК України спірний гараж є неподільною річчю, оскільки такий не можна поділити без втрати його цільового призначення. За таких обставин, вирішуючи позов у частині присудження одній із сторін грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. Так [PERSON] має посвідчення водія, але немає транспортного засобу, в противагу [PERSON], який є власником і використовує транспортний засіб ВАЗ 21043 (а.с. 38). Доказів наявності у позивача іншого власного гаража суду надано не було. У суді відповідачкою вказано, що спірний гараж, використовується нею, крім того, як об”єкт для заробляння коштів шляхом здачі такого в оренду. Тобто використовується [PERSON] не за цільовим призначенням. Більше того, дана справа перебувала у провадженні суду з січня 2008 року та судом за ініціативою [PERSON] оголошувалася перерва з метою мирного вирішення даного спору та надання часу для сплати нею позивачу грошової компенсації замість його ([PERSON]) частки у власності гаражем. Проте сплати стронами грошової компенсації не відбулося. Також при вирішенні даного спору суд враховує вимоги ст. 11 ЦПК України згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За час судового розгляду даної справи стороною відповідача не були заявлені належним чином оформлені, письмові вимоги про визнання за [PERSON] права власності на весь спірний гараж зі сплатою нею грошової компенсації [PERSON] Згідно висновків товарознавчої експертизи № С-45 від 18.03.2008 року дійсна ринкова вартість гаража [ADDRESS] становить 20708,33 грн. (а.с. 77-83). Позивачем [PERSON] надано копію платіжного доручення про оплату ним вартості експертизи в розмірі 205,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 95). Тому ціна позову повинна складати (20708,33 грн. / 2) = 10354,17 грн., а судовий збір відповідно - 103,54 грн. Згідно вимог ст.ст. 88, 84 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов”язані зі сплатою судового збору в розмірі 51 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн., 205 грн. - витрати за проведення експертизи та 100 грн. витрат, пов”язаних з оплатою правової допомоги адвоката (а.с. 20). А на користь держави, з відповідачки необхідно стягнути 52,54 грн. - недоплаченого позивачем судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved