Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що 20.09.1996 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але у зв'язку з тим, що шлюбні стосунки припинені біля року тому, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, та враховуючі, що діти проживають з позивачем, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] і стягнути з останнього аліменти на утримання дітей у розмірі &frac12; частина заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач проти задоволення заперечував, вважає, що можливо збереження шлюбу, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.1996 р., про що відділом РАГС Комунарського району м. Запоріжжя зроблено актовий запис № 385. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Шлюбні стосунки між сторонами на даний час припинені, відновляти їх позивач не має наміру та вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач працює та має постійний заробіток. Ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки сторони припинили спільне життя, позивач вважає неможливим збереження, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у зв'язку з чим вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням матеріального стану відповідача, який на даний час працює, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі &frac12; частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку, підлягають частковому задоволенню, і стягненню на користь позивача підлягають аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати щодо оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС повністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial