overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайсуду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги він мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 19 січня 1974 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя не склалося так як протягом останнього часу відповідачка зраджує позивача, він втратив до неї почуття любові та поваги. Вважає, що термін на примирення не потрібен, а тому просить шлюб розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач позов повністю підтримав. Відповідачка в попередне судове засідання не з”явилася, надала заяву де просить справу розглядати без її участі, згодна на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред”явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що 19 січня 1974 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.). Останнім часом сторони разом не мешкають, стосунки не підтримують. На сьогодняшній день збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу залишити без задоволення у зв”язуц з відсутністю обгрунтування розміру витрат Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], яка зареєстрована у її будинку за адресою [ADDRESS] безвісно відсутньою посилаючись на те, що серпня 2006 року залишила місце проживання та виїхала до м. Києва. У зв'язку з тривалою відсутністю її і вважаючи, що можливо вона проживає по іншій адресі, яка нікому не відома. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] заявник обгрунтовоує тим, що їй необхідно вирішити питання про сплату комунальних послуг та прописки її сина. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала Суд заслухавши пояснення заявника, свідків перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування підтверджується довідкою вуличного комітету. Де вона може знаходитьсь невідомо. Допитаний судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що з 2006 року [PERSON] зникла з місця проживання, не спілкується з родичами не пише і не телефонує, місце її перебування невідомо. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів , повідомлених свідками. Даних про заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивні підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим , у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у серпні 2006 року, то початком її безвісної відсутності слід вважати 1 вересня 2006року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON]. безвісно відсутньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивач 11 березня 2008 року звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового терміну для прийняття спадщини. [INFO] померла мати позивача - гр. [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Пархомівською сільською радою 12 жовтня 2005 р. , серія І-ВЛ №[NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із грошового вкладу на ощадкнижці. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом, і він фактично прийняв спадщину, оскільки останній час до смерті матері фактично проживав разом із нею в с. Пархомівна, доглядав за нею, а коли вона померла, то поховав її. І в зв'язку з цим вважав, що юридично оформити спадщину зможе в будь-який час. При зверненні позивача до Краснокутської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини йому було відмовлено, мотивуючи пропуском шестимісячного терміну для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження терміну прийняття спадщини, це підтверджується інформаційним листом держнотконтори від 03.03.2008 р. В судовому засіданні позивач просить суд встановити йому додатковий місячний термін для прийняття спадщини. Представник зацікавленої особи - Пархомівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву про слухання справи в їхню відсутність, оскільки проти позову [PERSON] не заперечують. Суд, заслухавши позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки вона законна, обґрунтована та підтверджена матеріалами справи. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,1294 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], за рахунок своїх коштів і самотужки звела будинок. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Представники відповідачів в суд не з'явилися, просять розглянути справу в їх відсутність. Відповідно до ст.169 ЦПК України справа роглянута у відсутності відповідача по доказах, що є в справі, шляхом винесення заочного рішення. Судом встановлено, що спірна ділянка, площею 0,1294 га., розташована за адресою: [ADDRESS] У встановленому порядку дана ділянка позивачці не надавалася. В 2005 році позивачка на даній ділянці звела будівельні конструкції у вигляді 2-х поверхового будинку літ. «А», загальною площею 504,6 кв.м., житловою площею 169,4 кв.м., вартістю, згідно даних СМБРТІ 1.041.668 гр.12 коп., а також господарський блок літ. «Б», загальною площею 28,47 кв.м., вартістю, згідно даних СМБРТІ 19492 гр.67 коп. На теперішний час позивачка проживає в спірній будові, із членами своєї родини та користується нєю як будинком. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням СМБРТІ від 05.02.2008 року; технічним паспортом на усадибний житловий будинок від 21.12.2007 року; договором про користування електричною енергією укладеним між ВАТ «Крименерго» і позивачкою від 09.03.2005 року; абонентською книжкою по розрахунках за електроенергію, де зазначено, що на спірну будову відкритий особовий рахунок №24-105 на ім'я позивачки; договором №4725 від 01.11.2007 року на водопостачання спірної будови, укладеним між «Виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» і позивачкою. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будівельні конструкції, розташовані за адресою:[ADDRESS], а оскільки ці будови позивачка експлуатірує та використовує як домоволодіння, то суд вважає за необхідне зобов'язати СМБРТІ, за умови, що будови відповідають санітарним та технічним нормам, зареєструвати їх за нею. На підставі ст.ст.331, 182 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу , мотивуючи свої вимоги тим , що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 червня 2002 року. Від спільного життя мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні . Відповідач іноді надає матеріальну допомогу на утримання дитини . Шлюбні відносини між ними були припинені з вересня 2007 року з тієї причини, що відсутнє взаєморозуміння . Відповідач пішов з сім”ї і мешкає у своїх батьків. Вважає , що сім”я розпалася остаточно і не може бути збережена , а тому вона прийшла до переконання про необхідність розірвати шлюб .Спору про поділ майна не має . У судовому засіданні позивачка [PERSON]. підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити . Розірвати шлюб з відповідачем , оскільки сім”я існує тільки формально . З вересня 2007 року вони мешкають окремо один від одного і вона вважає за неможливе відновити шлюбні стосунки з відповідачем. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги визнав і суду пояснив , що не заперечує проти розірвання шлюбу , оскільки дійсно вони тривалий час проживають окремо , шлюбних стосунків не підтримують і сім”я існує тільки формально. Спору про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про одруження с[NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року/а.с.5/. З свідоцтва про народження с [NUMBER]вбачається , що сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами і їх окреме проживання тривалий час . Таким чином, суд приходить до переконання, що сім”я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки сторони на протязі тривалого часу спільно не проживають , спільне господарство не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін . Відповідно до ст. 112 СК України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд враховує, що між сторонами спору про поділ майна та міста проживання і утримання малолітньої дитини на теперішній час немає. Витрати по розірванню шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача з урахуванням інтересів малолітньої дитини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазнаяала, що 22 червня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання дітей не мають. Між ними постійно виникають непорозуміння, часті сварки. Спільне проживання припинили у листопаді 2007 . Позивачка [PERSON] прохала суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила суду, що між ними часто виникають сварки, мають різні погляди на життя. У листопаді 2007 року вони припинили спільне проживання. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи. Від нього надійшла заява, в якій прохав розглянути справу у його відсутність та про визнання позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.06.2007 року ( а.с.5). Спільне проживання припинили у листопаді 2007 року. Позивачка заперечує проти примирення з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст.. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

У лютому 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] померла його сестра [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, що розташована на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Він є спадкоємцем за законом. Однак, в передбачений законом термін він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач прохав суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача Іванівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від сільського голови надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає моживим постановити рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону. З матеріалів справи вбачається , що [INFO] померла [PERSON]( а.с.12). Позивач є братом померлої і є спадкоємцем за законом , що підтверджується рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.02.2008 р.( а.с.10). Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст.1272 ч.3 ЦК України за позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначала, що 28 жовтня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO] . Між ними постійно виникають непорозуміння, часті сварки. Спільне проживання припинили у листопаді 2006 р. Позивачка [PERSON] прохала суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила суду, що між ними часто виникають сварки, мають різні погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями. У листопаді 2006 року вони припинили спільне проживання. Відповідач позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2001 року ( а.с.5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] ( а.с.6).Спільне проживання припинили у листопаді 2006 року. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з ВАТ «Чисті метали» оплату за час вимушеного простою в сумі 1270,65 грн. та у відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. та 50 грн. витрат, понесених нею на послуги адвоката, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача начальником відділу технічного контролю. В період з грудня 2006 року по червень 2007 року адміністрація підприємства щомісячно приймала накази про скорочення робочого часу і за зазначений період вона вимушено недопрацювала 201.00 год. і за цей час їй не видавалась оплата в розмірі 2/3 посадового окладу, відповідно до ст.113 КЗпП України і загальний борг становить 1270,65 грн. Невиплатою заробітної плати їй заподіяна і моральна шкода, яка заключається у заподіянні їй душевних страждань і вона оцінює дану шкоду в сумі 5000 грн. На послуги адвоката, в зв'язку із зверненням до суду по даній справі, вона витратила 50 грн., які також просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні [PERSON]. позов підтримала. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивачка погоджувалась із змінами графіку робочого часу і за фактично відпрацьований час зарплату отримувала своєчасно. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши справу, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Із наказів (а.с.12-17) видно, що адміністрація ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали» приймала накази про скорочення робочого часу працівникам підприємства в грудні 2006 року, січні, лютому, березні, квітні, травні і червні 2007 року. Із графіків робочого часу (а.с.5-11) видно, що [PERSON]. протягом 1-го півріччя 2007 року працювала неповні місяці. Із довідки (а.с.15) видно, що [PERSON]. протягом 1-го півріччя 2007 року працювала за графіком неповного робочого часу. Відповідно до ч.1 ст.113 КЗпП України, час простою не по вині працівника оплачується із розрахунку не менше 2/3 тарифної ставки працівника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання в тому, що [PERSON]. допустила простой не із своєї вини, а тому підприємство повинно провести їй виплату в розмірі 2/3 посадового окладу за весь час вимушеного прогулу. Підприємство також повинно компенсувати позивачці і понесені нею судові витрати в сумі 50 грн. на оплату юридичної допомоги. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що в даній частині позову [PERSON]. слід відмовити, так як в судовому засіданні вона не навела в чому виразилась заподіяна їй моральна шкода, заробітну плату за фактично відпрацьований час вона отримувала регулярно і такі обґрунтування, які навела позивачка в судовому засіданні для стягнення моральної шкоди, суд вважає недостатніми.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але разом не мешкають, сімейні стосунки не підтримують. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, місячних доходів позивача не вистачає на задоволення усіх потреб дитини, також відповідач не приймає участі в вихованні сина і не інтересується його розвитком. Позивач зазначила, що після подання позову до суду у лютому 2008 р. відповідач сплатив їй 300 грн. на утримання дитини, тому вона просить стягнути аліменти в розмірі ј заробітку відповідача з березня 2008 року. Відповідач проти позову не заперечував, в судовому засіданні пояснив, що поки мешкав разом з сім'єю - надавав постійно матеріальну допомогу на утримання сина, займався вихованням дитини, однак з моменту розладу між ним і дружиною став рідко спілкуватись з дитиною, не мав можливості передавати йому матеріальну допомогу раніше. Надав суду довідку про доходи та квитанції про сплату на адресу позивача у лютому 300 грн. та у березні 600 грн., вважає це аліментними виплатами за три перші місяці 2008 р., згоден, щоб у подальшому відрахування аліментів проводилось щомісяця з його заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2008 р. Виходячи з обов'язку доказування, передбаченого ст.60 ЦПК України, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності зі ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1997 р., від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження. Сторони мешкають окремо, дитина проживає з матір'ю. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, що вбачається з довідки про доходи [PERSON], виданої ДКП КГ «Харківкомуночиствод» № 363 від 13.03.2008 р., де він працює водієм. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу і ( або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, беручи до уваги, що [PERSON] не сплачує аліменти на утримання інших дітей, в силу ст.182 Сімейного Кодексу України позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не нижче 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач визнав, що має можливість щомісячно сплачувати на утримання дитини ј частину доходу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в доход держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Буштинське ДЛГ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної шкоди, посилаючись на те, що 17.12.2007 року відповідач на території Буштинського лісництва, в кварталі № 12, другої групи лісів, зрубав 10 штук сироростучих дерев, загальною масою 6,21 м. куб., а тому позивач просять стягнути з відповідача спричинену шкоду в результаті незаконної порубки лісу в сумі 2528,67 гривень. В судовому засіданні представник позивача позивні вимоги збільшив, просить суд стягнути з відповідача спричинену шкоду в результаті незаконної порубки лісу в сумі 2528,67 гривень а також судові витрати, понесені Буштинським ДЛГ за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 гривні. Відповідач в судове засідання не з”явився по невідомій суду причині, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем на території Буштинського лісництва самовільно зрубано 10 сироростучих дерев, в результаті чого спричинено державі шкоду на суму 2528,67 гривень. Дані обставини підтверджуються актом про лісопорушення № 36/23 від 18.12.2007 року. У відповідності зі ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України відповідальнісь за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників. Отже виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача спричинену шкоду в результаті незаконної порубки лісу в сумі 2528,67 гривень.

Outcome: approved