overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

В липні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 20 липня 1985 року у відділі РАЦС Норильського виконкому, актовий запис № 1203. Від шлюбу у них є двоє синів - [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. Сімейне життя не склалося, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, в результаті чого в сім'ї постійно виникали свірки та скандали, які відбувалися у присутності дітей. З травня 2007 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, і звертається до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, уточнила, що 21.07.2007 року вони стали проживати окремо, вона переїхала жити до своїх батьків. Даний судом строк для примирення результатів не дав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, вказавши, що даний судом строк для примирення результаті не дав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] не проживає однією сім'єю з травня 2007 року, вони не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння. Строк, наданий судом для примирення, результатів не дав. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально, і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказав, що шлюб з відповідачкою був укладений 29 лютого 1992 року Красногвардійським відділом РАЦС у м. Дніпропетровську, актовий запис № 110. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, оскільки вони з відповідачкою зовсім різні люди, в них постійно виникали спори, скандали. Все це призвело до втрати відчуттів любові і пошани, і з 1995 року їх сім'я розпалася, шлюбні відносини припинені, вони стали проживати окремо. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, і звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, заперечень проти задоволення позову - не висловила, тому суд вважає, що відповідачка фактично визнала позов. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам одного з подружжя, їх дітей, які мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що[PERSON]. і [PERSON]. не проживає однією сім'єю з 1995 року, вони не ведуть спільного господарства, між ними відсутнє взаємопорозуміння, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально, і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

У серпні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 серпня 1991 року у відділі ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 1106 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO]року народження та дочка [PERSON], [INFO]року народження. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2004 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Відповідач зловживає спиртними напоями, після чого бувають сварки. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, вказавши на те, що шлюб носить формальний характер, разом з відповідачем вони не проживають однією сім'єю з квітня 2004 року, загальне господарство не ведуть. Просить позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON]. 24 серпня 1991 року уклали шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] та дочка [PERSON]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2004 року, після даного судом строку на примирення сімейні відносини відновлені не були, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] мотивуючи її тим, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2002 року. Від спільного шлюбного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, позивач проживає окремо від сім»ї, а тому він просить суд шлюб між сторонами розірвати, так як шлюб носить формальний характер. Позивачка в судовому засіданні заявлений позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, а надіслав заяву про слухання справи без його участі. Судом встановлено, що сторони перебувають з 16 березня 2002 року в зареєстрованому шлюбі, що вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Як вбачається з свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши позивача, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити, так як позивачка в категоричній формі в суді заперечила про можливе примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON] суду з позовом до територіальної громади с.Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO]в с.Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області, відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], а також земельна ділянка, розміром 1. 08 га, розташована в адмінмежах Мосорівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №638116 від 02.02.2006 р. Згідно заповіту, посвідченого 27.01.1994 р. секретарем виконкому Мосорівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, все своє майно мати заповіла позивачу. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. Після смерті матері позивач вчасно звернувся в нотаріальну контору і вважається таким, що прийняв спадщину, однак, перешкодою у пероформленні права власності на спадковий будинок є відсутність правовстановлюючих документів. Тому він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник територіальної громади с.Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області в попереднє судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розлянути в його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач визнав позов, а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного, ст. 328,392, 1268,1269 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою посилаючись на те, що даний шлюб є на шкоду інтересам сторін, оскільки сторони на даний час не розуміють та не поважають один одного. Через постійні непорозуміння та образи сторони з 2006 року разом не проживають, миритися не бажають. Відповідачка в судовому засіданні визнала позов, і згідна на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, чи інтереси інших осіб. Суд також вважає, що при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС з позивача та відповідачки слід стягнути в дохід держави по одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

В позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]- [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини і не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він згідний з позовом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і позов визнано відповідачем. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, чи інтереси інших осіб. Суд також вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави 51 гривню судового збору на рахунок 31413537700161, код 23588792, МФО 838012 УДК в м. Тернопіль та 30 гривень витрат за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді на рахунок 31219259700160, код 23588792, МФО 838012 УДК в м. Тернопіль.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем посилаючись на те, що даний шлюб є на шкоду інтересам сторін, оскільки сторони на даний час не розуміють та не поважають один одного. Через постійні непорозуміння та образи сторони з 2004 року разом не проживають, миритися не бажають. Відповідач в своїй заяві визнав позов, і згідниий на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, чи інтереси інших осіб. Суд також вважає, що при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС з відповідача слід стягнути в дохід держави один неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а позивачку від сплати звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з вказаною заявою. Свою заяву вона мотивує тим, що [INFO]в с.Чернацьке помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у вигляді майнового та земельного паю в СТОВ «Красний Октябрь», розташованого в с.Чернацьке. Заявниця [PERSON]. вказує, що вона своєчасно не звернулась до нотаріуса, так як в неї не було сертифікатів. Покійний чоловік віддав сертифікати у СТОВ «Красний Октябрь», про що вона не знала. В 2007 році вона звернулась до бухгалтерії СТОВ «Красний Октябрь», де їй видали майновий сертифікат та державний акт на землю. Просить продовжити строк на прийняття спадщини на 2 місяці. В судовому засіданні заявниця на своєму позові наполягає. Зацікавлена особа Чернецька сільська рада заперечень не має. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі ст. 1272 ЦК України, згідно якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. З довідки С-Будського ЗАГСу вбачається, що [PERSON]. 9 лютого 1969 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] Після його смерті залишилась спадщина. Суд вважає причину пропущення строку для прийняття спадщини поважною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 19 грудня 2002 року його матір [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким все своє майно у тому числі і грошовий вклад вКам”янсько-Дніпровському відділенні Ощадного банку України №3009 на рахунку [NUMBER] заповіла позивачу. [INFO] року [PERSON] померла. Позивач прийняв спадщину після смерті матері у встановлений законом строк та оформив її в нотаріальному порядку, але грошовий вклад він у встановлені законом строки в нотаріальному прядку не оформив. Оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для оформлення спадкового грошового вкладу в нотаріальному порядку, але прийняв спадщину, він змушений звертатись до суду з позовом про визнання права власності на грошовий вклад. Позивач просить визнати за ним, [PERSON], право власності на грошовий вклад, що зберігається в Ощадному банку України у філії №3009 на рахунку [NUMBER] , який було відкрито на ім”я [PERSON] із всіма компенсаціями та індексаціями. В судове засідання позивач не з”явився. В матеріалах справи міститься його заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Третя особа заперечень відносно позовних вимог не надала. Згідно ст.1261 ЦК України, в першу чергу права на спадщину за законом закликаються діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та його батьки.Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.Ст. 328 ЦК України зазначає підстави набуття права власності. Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню так як підтверджується:заповітом, довідками, ощадними книжками. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його батьком дитини [PERSON], посилаючись на те що з відповідачем з 1998 року перебувала в фактичних шлюбних відносинах. Та під час спільного життя у них народімось 3 дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] ,[INFO]та [PERSON], [INFO]. В жовтні 2005 року коли вона завагітніла із останньою дитиною відповідач обіцяв одружитись з нею , а після народження дитини , відповідач прийшов в пологовий будинок та повідомив, що дитина не схожа на нього тому він не може бути її батьком, та не буди писати заяву в органі РАЦС. Від дитини відмовився. Вона неодноразово поговорила з ним ,спробувала миритись, але останній вигнав її з дому та відмовився визнати дитину. Вона записала дитину на своє ім'я, але батьком є відповідач ,тому просить суд визнати його батьком дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов на підставах зазначених у позовній заяві, а також додала що іншого мужчини у неї після того як вони повінчались у церкві не було, з 1998 року та по час пологів вони весь час проживали разом, вели спільне господарство , спільно утримували та виховували дітей. Відповідач позов не визнав та пояснив що дійсно він проживав із позивачкою спільною сім'єю з 1998 року , але після народження другої дитини позивачка стала його зраджувати з іншими чоловіками, тому він вирішив це з'ясувати, та тривалий час з нею подружнім життям не жив, а лише після того як завагітніла .Тому він не визнає що він є батьком цієї дитини , а від проходження генетичної експертизи відмовляється , оскільки впевнений що це не його дитина, та вважає результати такої експертизи не вірними. Суд, вислухавши сторін, свідків , вивчивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи . Такими відомостями суд вважає свідчення сторін про те що вони з 1998 року по 2006 рік, до народження дитини жили спільним подружнім життям , ці відомості підтверджуються свідченням батька позивачки [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яки підтвердили факт , що сторони проживали в фактичних шлюбних відносинах з 1998 року і до народження останньої дитини, до [INFO], а також те що за весь цей час вони були разом, не було випадків окремого проживання. Від спільного проживання в них народилось 3-е дітей. Після народження [PERSON]фактичні шлюбні відносини припинились , а позивачка зареєструвала в виконкомі Молницької сільської ради народження останньої дитини на підставі ч.1 ст.. 135 СК України, що відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України є підставою для погляду позову в суді. Свої твердження про те що позивачка зраджувала його та народила дитину від іншого чоловіка відповідач не підтвердив жодним доказом. В сукупність з іншими доказами по справі ,не бажання відповідача проходити судову-біологічну експертизу суд розцінює як фактичне визнання батьківства. Таким чином суд вважає що позов обґрунтований та його слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності атестату [NUMBER]виданого 01 березня 1966 року, який виданий міським професіональним училищем № 77 с. Ясенівка м. Ровеньки Луганської області. У заяві посилається на те, що 01 березня 1966 року він закінчив професійно-технічне училище № 77 у с. Ясенівка м. Ровеньки Луганської області та отримав кваліфікацію машиніста шахтного електровозу третього розряду, про що 01 березня 2006 року виданий атестат за [NUMBER] При зверненні його до Управління Пенсійного фонду України у м. Судаку для оформлення пенсії за віком, йому було відмовлено оскільки згідно з даними його паспорту він значиться як [PERSON], а у атестаті [NUMBER], виданого на його ім'я - [PERSON]. Чому допущена помилка в написанні його прізвища у атестаті, йому невідомо. Це для нього є перешкодою для призначення пенсії за віком. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у м. Судаку, у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їхнього представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що згідно з даними паспорту серії [NUMBER], заявник значиться, як [PERSON]. Із даних атестату серії[NUMBER], виданого професійно-технічним училищем № 77 с. Ясенівка м. Ровеньки Луганської області 01 березня 1966 року, його ім'я значиться як [PERSON], тобто з однією літерою “Н”. Із доданої до матеріалів справи копії трудової книжки також вбачається, що його прізвище, ім'я, по батькові - [PERSON]. Вищевикладені обставини вказують на те, що заявник дійсно проходив навчання у професійно-технічному училищі № 77 с. Ясенівка м. Ровеньки Луганської області та отримав 01 березня 1966 року диплом серії [NUMBER], . але при видачі диплому було неправильно вказано його ім'я [PERSON] з однією літерою “Н”, чим порушено його право на отримання пенсії за віком. Порушене право підлягає захисту. За таких обставин суд вважає можливим визнати факт належності на ім'я заявника - атестату [NUMBER]виданого професійно-технічним училищем № 77 с. Ясенівка м. Ровеньки . Луганської області. 01 березня 1966 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON][INFO]. Сімейне життя не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя, ведення спільного господарства. З 1996 року сторони проживають окремо та з того часу шлюбні стосунки припинені. Шлюб має формальний характер. У судовому засіданні позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Судові витрати просить покласти на неї. Відповідач у судове засідання не з'явився. До суду було повернуто матеріали судового доручення у зв'язку із тим, що відповідач на неодноразові явки до суду не з'являється. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON][INFO]який проживає з позивачкою. Сімейне життя не склалося. З 1996 року сторони проживають окремо та з того часу шлюбні стосунки припинені. Шлюб має формальний характер. У судовому засіданні позивачка наполягає на заявлених позовних вимогах. На примирення не згодна. Таким чином, аналізуючи встановлені та перевірені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що сім'я розпалася і збереження такої сім'ї неможливе і недоцільне. З такими обставинами шлюб належить розірвати та судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved