overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач просить відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], у [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських прав, передати дитину на піклування обласному Будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та стягнути аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що мати малолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] написала заяву про відмову від виховання та утримання дитини терміном на один рік у зв'язку з тим, що вона не має нормальних житлових умов і хворіє. Як слідує з матеріалів перевірки, малолітній [PERSON] перебуває в обласному Будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи більше півроку. За цей час мати [PERSON] своїм сином не цікавилася, не відвідувала, участі у його вихованні не приймала, про що свідчить акт про невідвідування від 02.11.2007 року, складений адміністрацією обласного Будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи. Згідно довідки вказаного закладу малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні з 16.07.2007 року по теперішній час. Крім того згідно довідки Каланчацької центральної районної лікарні [PERSON] перебуває на „Д” обліку у лікара-психіатра з діагнозом: розумова відсталість у ступені виявленої імбецильності з психофізичним інфантилізмом. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що дійсно написала заяву про відмову від виховання дитини строком на 1 рік, однак дитину не відвідувала, оскільки не знає, де знаходиться обласний Будинок дитини. Згідно зі ст. 170 ч. 1 та ст. 164 ч. 2 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадку, якщо мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та якщо залишення дитини у неї є небезпечним для життя дитини, її здоров'я і морального виховання. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] написала заяву про відмову від виховання та утримання дитини терміном на один рік та протягом цього часу своїм сином не цікавилася, не відвідувала, не приймала участі у його вихованні в період перебування в обласному Будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи. Згідно висновку органу опіки та піклування при службі у справах дітей Каланчацької районної державної адміністрації [PERSON] на даний час ніде не працює, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання в будинку, де вона мешкає, - умови проживання не відповідають вимогам чинного законодавства. Тому орган опіки та піклування при службі у справах дітей вважає за необхідне відібрати дитину у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Враховуючи той факт, що малолітній [PERSON] залишився без піклування матері і проживає без батьківського догляду та турботи більше півроку, а також психічний стан здоров'я відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON]. звернулися до суду з позовом до [PERSON]. про розподіл земельної ділянки. В заяві позивачі вказали, що їм та їх неповнолітньому сину[PERSON], належить 63/100 частини ( по 21/100 частині кожному ) домоволодіння [ADDRESS]Чугуївського району Харківської області, відповідачу належить 37/100 частин домоволодіння. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку позивачам належить Ѕ частина земельної ділянки площею 0,15 га, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування вищевказаного житлового будинку та господарчих будівель, відповідачу належить друга половина цієї ж земельної ділянки, та Ѕ частина земельної ділянки площею 0,0911 га, цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства, друга частина ділянки належить відповідачу. В теперішній час між сторонами виникають конфлікти з приводу користування цими земельними ділянками. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд розділити земельні ділянки за першим варіантом розподілу земельних ділянок за висновком № 9039 судової будівельно-технічної експертизи від 14.11.2007 року. Відповідач позов визнала та погодилася з даним варіантом розподілу земельних ділянок. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню, як такі що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачам та їх неповнолітньому сину[PERSON], належить 63/100 частини ( по 21/100 частині кожному ) домоволодіння [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області, відповідачу належить 37/100 частин домоволодіння, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації житла Кочетокського ДВУЖКГ ( а.с. 5 ). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 111230 позивачам належить Ѕ частина земельної ділянки по [ADDRESS]Чугуївського району Харківської області площею 0,15 га, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 111232 Ѕ частина земельної ділянки по [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області площею 0,0911 га, цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства ( а.с. 7,8 ). Відповідно до договору купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки, відповідач є власником других половин вищезазначених земельних ділянок ( а.с. 13 ) Для вирішення питання про можливі варіанти розподілу земельних ділянок, судом була призначена судово-технічна експертиза. Згідно висновку № 9039 судової будівельно-технічної експертизи суду надані два варіанти розподілу земельних ділянок ( а.с. 20-26 ). Розглянувши можливі варіанти та, враховуючи думку сторін, суд вважає за можливе провести розподіл земельних ділянок за першим варіантом В силу ст. 88 ЦПК України зі згоди позивачів суд розподіляє судові витрати між сторонами порівну. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

[PERSON] 22 листопада 2007 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] р.н. в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку відповідача. Як було встановлено в ході слухання справи позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року. Відповідач [PERSON] є батьком дитини позивачки - [PERSON], [INFO] р.н., що підтверджене копією свідоцтва про народження. В добровільному порядку відповідач не надає допомоги на утримання дочки. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що у них з відповідачем є одна неповнолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] р.н., відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дочки. Просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи не з'явився, є розписка про вручення йому судової повістки на 09 годину 16 січня 2008 року, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення справи [PERSON] суду не надав. Суд вважає за можливе винести заочне рішення на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, в яких є: копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] засвідчено, що сторони по справі уклали шлюб 01 листопада 2003 року що підтверджено копією цього свідоцтва, копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року підтверджено, що сторони по справі є батьками дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України /СК України/ батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду засоби на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частці від доходу батька і /або/ в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/стан здоров'я і матеріальний стан дитини; 2/стан здоров'я і матеріальний стан платника аліментів; 3/наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/інші обставини, які мають значення. 2.Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах недієздатної [PERSON]до [PERSON]про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та виселення, посилаючись на те, що рішенням Пирятинського районного суду від 19.10.06 [PERSON]визнана недієздатною; рішенням цього ж суду від 10.07.07 [PERSON]. призначено її опікуном. [PERSON]на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS], в який самовільно вселилась [PERSON]. Оскільки в добровільному порядку виселитись відповідач не бажає, просив усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням по [ADDRESS] та примусово виселити [PERSON]. з цього приміщення. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві, і просив позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин, відповідно до статті 224 ЦПК України, проводиться заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Щербанівської сільської ради - в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що рішенням Пирятинського районного суду від 19.10.06 [PERSON]визнана недієздатною(а.с.5); рішенням цього ж суду від 10.07.07 над [PERSON]. встановлено опіку з призначенням [PERSON]. її опікуном(а.с.6). Рішенням Полтавського районного суду від 15.02.07 за [PERSON]. визнано право власності на жилий будинок по [ADDRESS](а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.03.07, [PERSON]. проживає без реєстрації по [ADDRESS](а.с.14). Свідки [PERSON]., [PERSON]. пояснили, що в будинку, який належить [PERSON]., на даний час проживає [PERSON].; відповідач вселилася самовільно, скориставшись психічною хворобою власника будинку. Відповідач не надала доказів, які надавали їй право проживання в житловому будинку по [ADDRESS]; не встановлено наявність таких обставин і судом. Факт проживання відповідача в зазначеному приміщенні порушує права власника майна, тому підлягають захисту шляхом виселення її із займаного приміщення. За таких обставин [PERSON]. підлягає виселенню із займаного нею приміщення. . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. З серпня 2005 року відповідачі залишили місце проживання за зазначеною адресою. Перепон в користуванні жилим приміщенням відповідачам ніхто не чинив, кореспонденція на їх адресу не надходить. На даний час місце перебування відповідачів не відоме. За весь час найму жилого приміщення відповідачі не сплачували витрати за комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала. Відповідачі про місце, час розгляду справи були повідомлені належним чином через засоби масової інформації, причини неявки суду не повідомляли, та від них не надходила заява про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди представника позивача, яка не обмежена в такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач є власником кв. [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані за зазначеною адресою з 1989 року. З серпня 2005 року в відповідачі залишили місце проживання в зазначеній квартирі, що підтверджується відповідними актами, перепон в користуванні жилим приміщенням їм ніхто не чинив, кореспонденція на їх адресу не надходить. Речі відповідачів в квартирі відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 17 грудня 2007 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1997 року, шлюб зареєстровано Олексіївською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 2, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя. Сім”я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв”язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснила, що збереження сім'ї вже неможливе і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не потрібен, оскільки вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на життя та життєві цінності. Питання про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між нею та відповідачем вирішено самостійно. Відповідач проти позову не заперечував. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1997 року, шлюб зареєстровано Олексіївською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя. Сім”я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, який після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, позивачку від вказаних витрат - звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач просить задовольнити позов, посилаючись на докази: При перевірці виконання Законодавства України про збереження енергоресурсів установлено, що на 23.10.2007 року відповідач за використану електроенергію має заборгованість перед АК” Харківобленерго” у сумі - 331.48грн. По теперішній час заборгованість не погашена. Відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідача з постановою заочного рішення згідно наданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідач - [PERSON]мешкає за адресою [ADDRESS]. При перевірці виконання Законодавства України про збереження енергоресурсів установлено, що на 23.10.2007 року відповідач за використану електроенергію має заборгованість перед АК” Харківобленерго” у сумі - 331.48грн. та по теперішній час заборгованість не погашена, що становить АК ”Харківобленерго” у важке матеріальне становище і не дає можливості надавати послуги населенню по якісному і своєчасному забезпеченню електричною енергією , вчасно оплачувати податки в державний бюджет, чим порушуються інтереси держави. Відповідно до довідки абонента вбачається, що станом на 23.10.2007 року відповідач за використану електроенергію має заборгованість перед АК” Харківобленерго” у сумі - 331.48грн. Вимоги позивача законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач є абонентом підприємства позивача, йому надаються послуги по електропостачанню, однак відповідач всупереч Правил користування електричною енергією здійснив самовільне підключення до енергомереж АК “Харківобленерго”, не маючи відповідного дозволу, електрична енергія споживалась, але не враховувалась лічильником споживання електричної енергії, допущено порушення Правил користування електроенергією. Відповідно до Правил користування електричною енергією в присутності відповідача було складено акт від 27.08.2003 року № 683, де відзначене виявлене порушення і струмоприймачі, якими користався відповідач на день перевірки. Розрахунок зроблений з 06.07.2003 року по день складання акту за 52 дні. Додатковий рахунок № 683 на суму 276 грн. 77 коп. не оплачений дотепер. Просить суд стягнути на користь підприємства з відповідача збиток, завданий підприємству у сумі 276 грн. 77 коп., витрати, сплачені підприємством при подачі позову до суду за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн., всього - 306 грн. 77 коп. Відповідач до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши матеріали справи встановив слідуючі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], користувався послугами позивача, однак всупереч Правил користування електричною енергією здійснив самовільне підключення до енергомереж, не маючи відповідного дозволу, електроенергія споживалась, але не враховувалась лічильником споживання електричної енергії, про що складено акт серії № 683 про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 27.08.2003 року, де зазначено порушення і струмоприймачі, якими користався відповідач на день перевірки за підписами сторін. Згідно розрахунку обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН Акціонерної компанії “Харківобленерго” по акту № 683 від 27.08.2003 року, розрахунок зроблений за період 52 дні на суму 276 грн. 77 коп., який добровільно відповідачем оплачений не був. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, вважає, що позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. Разом з відшкодованим збитком підлягають сплаті на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. 00 коп. на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України. Рішенням № 226-17/5 від 19 липня 2007 року “Про надання пільг по сплаті держмита в міський бюджет” позивач був звільнений від сплати судового збору під час надання позову до суду, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст.88 ч.2 ЦПК України у сумі 51 грн.00 коп. На підставі ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду пояснила, що з 01 листопада 1998 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в Чаньківській сільській раді, Дунаєвецького району, актовий запис № 8. Від спільного проживання є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. В період спільного проживання з відповідачем жили погано, часто виникали сварки, в сім'ї не було уступок та взаєморозуміння. Все це призвело до того, що в травні місяці 2007 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Судом був наданий термін для примирення, однак сторони не помирились. А тому просить суд шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що дійсно з позивачкою не проживає і не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, миритись не бажає, оскільки на даний час проживає з іншою жінкою і має намір зареєструвати з нею шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01 листопада 1998 року сторони зареєстрували шлюб в Чаньківській сільській раді, Дунаєвецького району, актовий запис № 8. Від спільного проживання є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про одруження та народження. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно. А тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу сторін суперечить їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved