overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся з позовною заявою в суд у якій вказав, що громадянка [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку та земельної ділянки. Позивач є єдиним спадкоємцем майна за заповітом. Інших прямих спадкоємців на обов'язкову частку спадкового майна немає. Оскільки він хворіє, інвалід П групи, то немав можливості у передбачений шестимісячний строк звернення у нотаріальну контору своєчасно не подав відповідної заяви, тому змушений за захистом своїх прав звернутися до суду. Позивач подав до суду заяву, у якій просить позов задовольнити, встановити йому додатковий строк звернення у нотаріальну контору, справу розглянути без його участі. Пилипковецька сільська Рада подала до суду заяву, у якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у відсутності їх представника. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.3ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України “Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті”. Право позивача на звернення з заявою в нотаріальну контору про відкриття спадщини підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами: паспортом заявника, свідоцтвом про смерть заповідачки, заповітом на його ім.”я. довідкою сільської ради про коло спадкоємців, документами на спадкове майно. Суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку звернення в нотаріальну контору з заявою про відкриття спадщини внаслідок стану здоров”я.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 9 лютого 2001 року в Вигодській сільській раді, із відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що поїхавши в липні 2007 року на роботу в м.Київ, в жовтні 2007 року відповідач заявив їй, що має іншу жінку і небажає підтримувати із нею сімейні стосунки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов свій підтримала і пояснила, що відразу з відповідачем проживали добре. З жовтня 2007 року, повідомивши про створення іншої сім”ї, стосунків із нею не підтримує, по телефону погрожує позбавити її материнських прав. Така поведінка відповідача принижує її, примирюватися з ним не бажає. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивачка не заперечує проти ухвалення судом рішення на підставі наявних у справі доказів. А тому суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив слідуючі факти. Сторони уклали шлюб 09 лютого 2001 року, актовий запис № 4 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). До укладення шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] та після одруження син [PERSON], [INFO]. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спроби позивачки примиритися, налагодити сімейні стосунки результату не дали, відповідач зневажає стосунки, що склалися за час спільного проживання, створив нову сім”ю. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. При реєстрації розірвання шлюбу держмито слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що вони працювали в КСП ім. Суворова, яке було реорганізоване в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» і являються власниками майнових паїв на загальну суму 15163 гривні. Просили виділити на їх користь слідуюче майно: 1. Токарний станок, інвентарний № 247, 1978 року випуску, вартістю 2100 гривень; 2. Токарний станок, інвентарний № 822, 1981 року випуску, вартістю 3000 гривень; 3. Овочесховище, інвентарний № 2, яке знаходиться на території курятника, вартістю 3000 гривень; 4. Приставка КМД-6, інвентарний № 362, 1988 року випуску, вартістю 1880 гривень; 5. Розрихлював, інвентарний № 339, 1986 року випуску, вартістю 2000 гривень; 6. Картоплезбиральний комбайн ККУ-2, інвентарний № 406, 1986 року випуску, вартістю 2670 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON], який відповідно наданого доручення від 15 лютого 2008 року, також представляє інтереси [PERSON], підтримав позовні вимоги. Представник відповідача СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» Бутко І.П. з позовом згідний. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» «… особам, які є власниками паїв, повинно бути забезпечено право виділення індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних підприємств чи їх правонаступників стосовно майна». В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають майнові паї згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства на загальну суму 15163 гривні. Таким чином є всі правові підстави для виділення майна в натурі, яке вказане в позовній заяві і є в наявності в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова», у власність позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що вони працювали в КСП ім. Суворова, яке було реорганізоване в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» і отримали майнові паї на загальну суму 23528 гривень. В даний час СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» не виконує договірних зобов'язань, техніка розкомплектовується, приміщення розбираються, майно виводиться із цілісного майнового фонду. Просили виділити на їх користь слідуюче майно: 1). АВМ з навісом, вартістю 3000 гривень; 2). Телятник, вартістю 20056 гривень; 3). Сарай старої пилорами, вартістю 300 гривень. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON] підтримали свої позовні вимоги. Представник відповідача СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» Бутко І.П. з позовними вимогами згідний. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» «… особам, які є власниками паїв, повинно бути забезпечено право виділення індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних підприємств чи їх правонаступників стосовно майна». В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають майнові паї згідно свідоцтв про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства на загальну суму 23528 гривень. Таким чином є всі правові підстави для виділення майна в натурі, яке вказане в позовній заяві і є в наявності в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова», у власність позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що він працював в КСП ім. Суворова, яке було реорганізоване в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» і отримав майновий пай на суму 1356 гривень. Просив виділити на його користь майно в натурі з майнового фонду СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» на суму 1320 гривень, а саме: причіп 2ПТС-4А 10м3, 1986 року випуску, вартістю 1320 гривень. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача СТОВ «Агрофірма ім. Суворова» Бутко І.П. з позовом згідний. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» «… особам, які є власниками паїв, повинно бути забезпечено право виділення індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних підприємств чи їх правонаступників стосовно майна». В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства на суму 1356 гривень. Таким чином є всі правові підстави для виділення майна в натурі, яке вказане в позовній заяві і є в наявності в СТОВ «Агрофірма ім. Суворова», у власність позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

11.02.2008р. позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок у [ADDRESS]і за його покійним батьком [PERSON], який за життя збудував цей будинок без оформлення права власності і державної реєстрації будинку, що після його смерті є перешкодою для спадкування цього будинку за законом. Відповідач відмовив у виготовленні технічної документації для подальшої реєстрації цього будинку мотивуючи відмову тим, що визнання права власності є компетенцією судових органів. На попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги, просив визнати право власності за покійним батьком [PERSON]. Представник Воловецького ДВПТІ - Мельник М.І. на попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, оскільки на цей житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи на забудовника, а спору з приводу будинку немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У ч.3 ст.376 ЦК України закріплено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. [INFO] помер батько позивача [PERSON], а [INFO]померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвами про смерть 1-ФМ №[NUMBER] та І-ФМ №[NUMBER]. Із заповіту від 22.05.2007 року вбачається, що [PERSON] житловий [ADDRESS]та все майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і взагалі все те, що належало їй на день смерті заповіла своєму синові [PERSON]. Разом з тим, в судому засіданні встановлено, що документи на право власності на спадкове майно батько позивача за життя належно не оформив. У ч.2 ст.331 ЦК України закріплено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Згідно витягу з рішення №133 від 04.06.1980 року батьку позивача було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Скотарське на відведеній земельній ділянці. 20. 06.1980 року видано свідоцтво №[NUMBER] на забудову садиби в с.Скотарське, забудовником якого значиться [PERSON]. Таким чином право власності на даний житловий будинок в [ADDRESS]слід визнати за померлим [PERSON]. Спору з приводу зазначеної земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, на час розгляду справи немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала. Зі згоди представника позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за використану електроенергію на суму 158,16 грн. та судових витрат. Свій позов позивач мотивував тим, що відповідач з жовтня 2007 р. по грудень 2007 р. не сплачувала кошти за спожиту електроенергію, внаслідок чого утворилася заборгованість за 1004 кВт год на суму 158,16 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. Представник позивача Баранова О.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача 158,16 грн. заборгованості за спожиту електроенергію та відшкодувати понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», і відносини між ним та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення. З витягу з особового рахунку [PERSON]. вбачається, що станом на грудень 2007 р. за вказаним рахунком рахується заборгованість за спожиту електроенергію на суму 158,16 грн., 18 січня 2008 р. заборгованість частково сплачена на суму 47,25 грн. На момент розгляду справи заборгованість складає 110,91 грн. Відповідно до ст.26 Закону України “Про електроенергетику”, п.20 “Правил користування електроенергією для населення” споживач зобов`язаний сплачувати кошти за спожиту електроенергію. Згідно п.42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 110,91 грн. заборгованості за спожиту електроенергію та 30 грн. судових витрат, а також 51 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, мотивуючи тим , що приблизно в червні місяці 1992 року стала проживати у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Проживали однією сім'єю в с. Добре, Вільшанського району, Кіровоградської області. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. В 1998 році сумісне проживання припинили. На даний час проживають окремо. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає тому звернулася з даним позовом до суду та просить стягнути аліменти з відповідача в судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з”явилася, про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, аліменти платити згоден. Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін , тому можливо розглянути справу по суті у відсутності позивача . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони з червня місяця 1992 року стали проживати у фактичному шлюбі в с. Добре, Вільшанського району, Кіровоградської області і від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO] батьком якого є відповідач (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Добрівською сільською радою Вільшанського району, Кіровоградської області від 31 серпня 2001 року). Син проживає на даний час разом з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров”я та матеріальне становище дитини; стан здоров”я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. З”ясовано, що відповідач має добрий стан здоров”я,сплатою аліментів на користь інших осіб не обтяжений, тому повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів всіх видів заробітку щомісячно до його повноліття. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що відповідач , який спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини зобов”язаний їх сплачувати. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,5223 га, яка розташована на території Чернятинської сільської ради, Калинівського району, Вінницької області. Вона фактично прийняла спадщину, так як у неї на руках знаходиться Державний акт на право власності на землю. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, однак, в матеріалах справи наявна довідка виконкому Чернятинської сільської ради, Калинівського району, в якій сільський голова просить справу заслухати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,5223 га, яка розташована на території Чернятинської сільської ради, Калинівського району, Вінницької області. Позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, у неї на руках знаходиться Державний акт на право власності на землю. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивачки, ні за заповітом, ні за законом немає. Чернятинська сільська рада, Калинівського району, Вінницької області не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Чернятинської сільської ради, Калинівського району, Вінницької області від 18.02.2008 року № 99. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 05.04.2004 року вона являється спадкоємицею. Вона фактично прийняла спадщину, так як зробила в будинку поточний ремонт, користується присадибною земельною ділянкою. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідач позовні вимоги визнає, спадщину не прийняв та на неї не претендує, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті матері. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після якої залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 05.04.2004 року позивачка являється спадкоємицею. Вона фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, зробила в будинку поточний ремонт, користується присадибною земельною ділянкою. Однак, позивачка спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець - відповідач по справі, брат позивачки, [PERSON] спадщину не прийняв та на неї не претендує, що підтверджується його письмовою заявою та поясненнями в попередньому судовому засіданні. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що згідно рішення Калинівського районного суду від 05.05.2006 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки[PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Однак, стягуваних коштів не вистачає на забезпечення в теперішній час дітей, а позивачка не працює. Тому звертається до суду з даним позовом. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі Ѕ частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно її віку. Відповідач позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Калинівського районного суду від 05.05.2006 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів за рішенням суду може бути збільшено у разі зміни матеріального стану платника. Відповідач [PERSON]. матеріально забезпечений, працює зварювальником ВАТ “Стрижавський кар”єр”, отримує заробітну плату, тому має змогу надати більшу матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дітей. Тому вимоги позивачки щодо збільшення розміру стягуваних аліментів є законними та підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved