Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про захист прав власника, свої вимоги мотивує тим, що йому на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадок згідно закону від 16.08.1976 року належить частина домоволодіння, розташованого в будинку [ADDRESS] Будинок був придбаний в 1932 р. і розділений в реальних частках, між його матерю - [PERSON]. і її сестрою [PERSON] За кожною часткою домоволодіння були надані в користування і закріплені земельні ділянки в розмірі по 0,06 га. В 1965 року проводилася реконструкція русла річки Улу-Узень в результаті якої була відчужена частина земельної ділянки, на якій розташовувалася господарська споруда, загальною площею 35 кв. м. В замін знесеної господарської споруди, міськими властями було зведено приміщення площею 9 кв. м., яке було внесене в технічний паспорт. У зв'язку з тим, що розміри господарської споруди були значно менше знесеного приміщення, позивач був вимушений в 1966-1968 р. р. прибудувати приміщення розміром 5,4Х4,5м і прибудованими 2 коморами розміром 1,3х2,3 і 1,7х1,3 м., а також приміщення розміром 2,85Х2,4 м. і приміщення розміром 5,3х3,0 м., в якому розташований туалет, літній душ. Ці будови розташовані під одним дахом господарського приміщення, зареєстрованого БТІ і внесеного в технічний паспорт. Рішенням виконавського комітету Алуштинської міської ради від 14 травня 1993 р. позивачу була надана додаткова земельна ділянка площею 73 кв. м. для обслуговування житлового будинку. На вказаній земельній ділянці, була прибудована сауна розміром 7,0х3,0 м і гараж розміром 5,0х4,0 м. 12 квітня 2002 р. рішенням № 324 Алуштинській міськвиконком дозволив будівництво цих господарських приміщень. Для будівництва гаража, сауни і господарських будов був розроблений належний проект. 10.11.2003 року міжвідомчою комісією при Алуштинськом міськвиконкомі було складено акт, в якому було вказане, що на підставі проведеного обстеження, вказані споруди придатні до експлуатації і відповідності їх санітарним і технічним нормам. Оскільки збір документів займає значний час, одночасно з розробкою проекту позивач провів будівництво і реконструкцію господарських споруд, гаража і сауни. Він усно звертався у виконком для введення будов в експлуатацію, але отримав відмову. Позивач вважає, що дії БТІ порушують його права власника і вимоги законодавства та залишається тільки судовий спосіб введення прибудов в експлуатацію. У судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність по тих документах, що є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадок згідно закону від 16.08.1976 р. (а.с.5) належить частина домоволодіння, розташованого в будинку [ADDRESS] Будинок був придбаний в 1932 р. і розділений в реальних частках, між його матерью [PERSON]. та її сестрою [PERSON] За кожною часткою домоволодіння були надані в користування і закріплені земельні ділянки в розмірі по 0,06 га. В 1965 року проводилася реконструкція русла річки Улу-Узень в результаті якої була відчужена частина земельної ділянки, на якій розташовувалася господарська споруда, загальною площею 35 кв. м. В замін знесеної господарської споруди, міськими властями було зведено приміщення площею 9 кв. м. Вказана будова була внесена в технічний паспорт. У зв'язку з тим, що розміри господарської споруди були значно менше знесеного приміщення в 1966-1968 р. прибудовано приміщення розміром 5,4Х4,5м і прибудованими 2 коморами розміром 1,3х2,3 і 1,7х1,3 м., а також приміщення розміром 2,85Х2,4 м. і приміщення розміром 5,3х3,0 м., в якому розташований туалет, літній душ. Ці будови розташовані під одним дахом господарського приміщення, зареєстрованого БТІ і внесеного в технічний паспорт. Рішенням виконавського комітету Алуштинської міської ради від 14 травня 1993 р. позивачу була надана додаткова земельна ділянка площею 73 кв. м. для обслуговування житлового будинку (а.с.12). На вказаній вище земельній ділянці, позивачем була прибудована сауна розміром 7,0х3,0 м і гараж розміром 5,0х4,0 м. 12 квітня 2002 р. Рішенням № 324 Алуштинський міськвиконком дозволив позивачу будівництво цих господарських приміщень (а.с.10). Для будівництва гаража, сауни і господарських будов був розроблений належний проект. 10.11.2003 р. міжвідомчою комісією при Алуштинськом міськвиконкомі був складений акт, в якому було вказане, що на підставі проведеного обстеження, вказані споруди придатні до експлуатації і відповідності їх санітарним і технічним нормам. Оскільки збір документів займає значний час, одночасно з розробкою проекту позивач провів будівництво і реконструкцію господарських споруд, гаража і сауни. Він усно звертався у виконком для введення будов в експлуатацію, але отримав відмову у зв'язку з тим, що закінчився термін дії додатку № 5 «Регіональних правил забудови і використовування територій в Автономній Республіки Крим». Також йому було роз'яснене, що на сьогоднішній день порядок розробки і узгодження виконавчої документації на самовільні будови відсутні. Раніше був порядок, згідно якого після оплати штрафу і отримання висновку МВК можна було ввести будови в експлуатацію. Ввести в експлуатацію будови він не може у зв'язку із закінченням терміну дії вказаного положення. Разом з тим, частина 5 ст. 376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач є користувачем землі, його будова нікому не заважає і не може заважати, тому в даному випадку можливо визнання права власності на зведені позивачем гараж, сауну, господарські споруди. При розгляді подібних справ склалася певна практика. У разі того, що виносить рішення про визнання права власності БТІ реєструє таке право, але в технічному паспорті БТІ ставить відмітку «Реконструкція не прийнята в експлуатацію». Також аналогічна відмітка про приймання в експлуатацію, є і в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно. 06 лютого 2008 року БТІ була проведена технічна інвентаризація частини домоволодіння, що належить позивачу на праві особистої власності. В результаті інвентаризації були привласнені наступні літери зведеним ним спорудам літер «З» приміщення розміром 5,0Х6,3м, літер «з» приміщення розміром 2,60Х4 м, літер «И» приміщення розміром 2,0х5,0 м, літер «М» господарчий блок розміром 7,20х4,10 м, літер «Л» гараж розміром 4,95,0х7,05х3,0х4,10 м. Рішенням виконавського комітету Алуштинського міської ради від 14.05.1993 р. № 492 були прийняті в експлуатацію господарські споруди, у тому числі кухня і мансарда. Цим же рішенням БТІ необхідно було внести відповідні зміни в інвентаризаційну справу домоволодіння. У зв'язку з тим, що в ескізному проекті були вказані тільки площа будов, а розміри мансарди були відсутні, БТІ зміни в інвентаризаційну справу не внесла. При проведенні інвентаризації будов БТІ вказало, що прийняті виконавчим комітетом Алуштинської міської ради, відповідно до п. 10, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в експлуатацію споруди під літером «А 1» мають розміри 6,70х4,70 м, 3,30х1.60 м. 4,0х2,0 м, кухня під літером «а 1» 4,20х3,70м, мансарда під літером н/А 10,20х5,2 м і реконструйована веранда під літером «а» має розміри 4,0х3,0 м. Стаття 376 ЦК України передбачає тільки визнання такого право. Піт цьому, в ній немає ані найменшої згадки про те, що після того, що після винесення судового рішення, яке є обов'язковим до виконання на всій території України, необхідно здавати, закінчену будову в експлуатацію. Згідно статті 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, в чому БТІ мене обмежує. Тим самим порушуються вимоги статті 321 ГК України, згідно якої право власності є непорушним і ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. В обґрунтовуванні своїх дій БТІ посилається на ст. 331 ГК України. Згідно неї, права власності у позивача може виникнути з моменту прийняття нерухомого майна в експлуатацію. Разом з тим, ця норма права регулює створення нового майна, а не переобладнання вже існуючого. Нове майно позивачем не створювалося, а лише реконструювалося старе. Отже, ця норма права незастосовна. Натомість БТІ повинне застосувати норми статі 14 і 223 ГПК України, згідно якої присудження набувають чинності після закінчення рядок апеляційного оскарження, а що вступили в законну силу рішення обов'язкові для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадовців і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно висновку експерта № 301 від 18.01.2008 року (а.с. 28-35) будівельні роботи, які виконані [PERSON], а саме господарський блок (сауна) площадью20,00 кв.м., господарські будови площею 24,30 кв.м., комора площею 2,99 кв.м., приміщення площею 6,82 кв.м. і приміщення з літнім душем і туалетом площею 15,90 кв.м., які входять до складу будов - прибудови літер «А1» (6,70х4,70х3,30х1,6х4,0х2,0), тамбура літер «а1» (4,00х3,00), мансарди над літер «А» (10,20х5,20), гаража літер «Л» (4,95х7,05х3,00х4,10), сараю літер «И» (1,50х1,30х1,80х5,00), сараю літер «З» загальною площею 18,4 кв.м., веранди літер «а» (4,00х3,00), господарський блок (сауна) літер «М», розташованих по [ADDRESS] відповідають санітарним, протипожежним, будівельним нормам СніП 3.03.01-87 «Несучі і захищаючі конструкції», ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будівлі, основні положення» і ДБН360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень». Госпблок (сауна) площею 21,00 кв.м., гараж площею 20,00 кв.м., господарські будови площею 24,30 кв.м.. комора площею 2,99 кв.м., приміщення площею 6,82 кв.м. і приміщення з літнім душем і туалетом площею 15,90 кв.м., які входять до складу будов - прибудови літер «А1» (6,70х4,70х3,30х1,6х4,0х2,0), тамбура літер «а1» (4,00х3,00), мансарди над літер «А» (10,20х5,20), гаража літер «Л» (4,95х7,05х3,00х4,10), сараю літер «И» (1,50х1,30х1,80х5,00), сараю літер «З» загальною площею 18,4 кв.м., веранди літер «а» (4,00х3,00), господарський блок (сауна) літер «М», розташованих по[ADDRESS]закінчені будівництвом і експлуатуються за призначенням. Таким чином, суд знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved