Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нежитлові будівлі гаража та льоху, розташованих в[ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що вона, дізнавшись про намір відповідачки [PERSON]. продати квартиру, в серпні 2007 року звернулася до останньої з пропозицією його купівлі. Домовившись з нею про вартість та інші істотні умови договору купівлі-продажу, вона сплатила вартість будинку в сумі 60600 гривень, а також за 5050 гривень придбала нежитлові будівлі - гараж, площею 29.1 кв.м та льох, площею 6,3 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири був нотаріально посвідчений 1 серпня 2007 року. Однак укласти договір купівлі-продажу нежитлових будівель гаражу та льоху укласти не змогли, так як у відповідачів не було відповідних правовстановлюючих документів. При проведенні спеціалістами КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» інвентаризації та виготовленні технічної документації на гараж та льох було встановлено, що вищевказану квартиру приватизував померлий чоловік та батько відповідачів [PERSON]. та отримав свідоцтво про право власності на житло на своє ім'я, але орган приватизації Золочівської селищної ради Харківської області помилково не включив гараж та льох у свідоцтво про право власності на квартиру, так як вони пов'язані з квартирою спільним призначенням, є її приналежністю та вважалися приміщенням для утримання господарського інвентарю власника квартири. Таким, чином, сплативши за гараж та льох значну суму грошей і користуючись ними значний час, не може як власник оформити їх на своє ім'я та реалізувати своє право в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачі проти задоволення позову не заперечували. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно договору купівлі-продажу від 31 серпня 2007 року [PERSON]., яка діяла від свого імені та від імені [PERSON]. та [PERSON]. з однієї сторони передала у власність, а [PERSON]. з другої сторони прийняла у власність квартиру[ADDRESS] Згідно з ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно розписки від 31 серпня 2007 року написаної власноруч [PERSON]., вона отримала від [PERSON]. кошти в розмірі 60600 грн. за продаж квартири, а також 5050 грн. за продаж гаражу та льоху. Згідно вимог ст. 184 Цивільного кодексу України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки її властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Ст.186 цього Кодексу передбачає, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.187 ЦК України встановлює, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ, її складові частини не підлягають відокремленню. Згідно рішення Золочівської селищної ради Харківської області за № 70 від 9 липня 1985 року та Висновку районного архітектора про технічні можливості будівництва житлового будинку та господарсько-побутових будівель, [PERSON]. (нині померлий) - чоловікові та батькові відповідачів, був наданий дозвіл на будівництво господарських будівель для зберігання господарського реманенту і була виділена для цих цілей земельна ділянка площею 18 кв.м. Таким чином , зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу нежитлових будівель дійсним та визнання за [PERSON]. право власності на вищезазначені будівлі. На підставі ст. ст.184,186,187, 220 ЦК України та

Outcome: approved