Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

В липні 2007 р. ЗАТ „Комерційний банк „Приватбанк” в особі Чернігівського регіонального управління звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] борг в сумі 2918 грн. 01 коп., судові витрати та розірвати договір про надання кредитної карти. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2007 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ АБ „Приватбанк” в рахунок боргу 2918 грн. 01 коп. та судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять вищевказане рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Посилаються на порушення судом положень ч.2 ст.1281 ЦК України, а саме: що позивачем було пропущено 6-місячний строк для заялення вимог до спадкоємців. Вважають, що позивач повинен був особисто повідомити спадкоємців про наявність боргу, а не через нотаріуса. А крім того, навіть повідомлення через нотаріуса відбулося після спливу шести місяців з дня коли кредитор дізнався про смерть боржника. Також посилаються, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами України справ про спадкування” шестимісячний строк з дня відкриття спадщини для пред”явлення претензій кредитора спадкодавця до спадкоємців продовженню не підлягає. Крім того посилаються на порушення судом ст.ст.57-64 ЦПК України (докази). Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення через невірне застосування норм матеріального права виходячи з наступного. Здовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ст.1281 ЦК України не передбачає особистого повідомлення кредитором спадкоємців, що науково-практичним коментарем до чинного ЦК України зазначає можливість пред”явлення кредитором вимоги до спадкоємців саме через нотаріуса. Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може. По справі встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2005 р. між ЗАТ АБ „Приватбанк” та [PERSON] був укладений договір про оформлення кредитної карти з кредитним лімітом в сумі 1500 грн. на умовах погашення щомісячними платежами в розмірі 7% від суми витрат. На підставі даного договору [PERSON] було надано кредитну карту. [INFO] р. [PERSON]померла. Згідно повідомлення Бахмацької державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах одержали дочки померлої [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, про смерть [PERSON], ЗАТ АБ „Приватбанк” стало відомо 26.09.2006 р. з листа Бахмацького районного управління юстиції (а.с.10), а до суду з позовною заявою з вимогою до відповідачів позивач звернувся лише 26.07.2007 р. (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред”явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред”явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою цієї статті, позбавляються права вимоги. Відповідо до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами України справ про спадкування” від 24.06.1983 р. № 4, шестимісячний строк з дня відкритті спадщини для пред”явлення претензій кредитора спадкодавця до спадкоємців продовженню не підлягає. Непред”явлення в зазначений строк претензії призводить до втрати належного кредиторові права вимоги по боргах спадкодавця. Посилання судом першої інстанції на науково-практичний коментар до чинного ЦК України про можливість пред”явлення кредитором вимоги до спадкоємців саме через нотаріуса є хибним, оскільки дане твердження ніяким номативно-правовим актом, а саме: ЦК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами України справ про спадкування”, не підтверджено. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з вимогою, а тому в задоволенні позову ЗАТ АБ „Приватбанк” слід відмовити.

Outcome: dismissed