overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 16.05.2005 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 21.06.2006 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 01.11.2007 рік становить 1313 грн. 73 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 6986 грн. 16 коп., всього - 8299 грн. 89 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 111 від 16.05.2005 року та 21.06.2006 року був звільнений. Довідкою № 1239 від 01.11.2007 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 1313 грн. 73 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 20.03. 2006 року знаходилася у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 30.10. 2007 року звільнилася з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату, яка була стягнута рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2007 року, але не був зроблений розрахунок в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 339 грн. 22 коп., а також витрати понесені за надання юридичної допомоги у сумі 50 грн. 00 коп., всього - 389 грн. 22 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги визнає повністю, заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З наказу № 51 від 20.03.2006 року вбачається, що позивачка була прийнята на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” прибиральником службових приміщень, з підприємства звільнилася 30.10.2007 року, відповідно до наказу № 601 за згодою сторін. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 листопада 2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 778 грн. 90 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається із матеріалів справи середній заробіток позивача за час затримки по день фактичного розрахунку складає - 339 грн. 22 коп. із розрахунку середній заробіток 24, 23 грн.* 14 робочих днів за період часу з 31.10.2007 року по 19.11.2007 рік. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

24 січня 2008 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту належності документу. В заяві зазначено, що у Новопавлівському відділенні №2998/02 Павлоградської філії ВАТ &sup2;Державний ощадний банк України&sup2; на рахунку [NUMBER] зберігались грошові заощадження з усіма відсотками та компенсаціями. Після ліквідації вищевказаного відділення заощадження знаходяться на зберіганні в Павлоградській філії ВАТ &sup2;Державний ощадний банк України&sup2; смт.Межова Дніпропетровській області. В належній заявнику ощадній книжці помилково вказано її ім&cent;я як [INFO], що не збігається з правильним іменем [INFO], яке вказане у паспорті, свідоцтвах про народження та одруження, що не дає змоги реалізувати право на отримання заощаджень. Прохає встановити факт належності їй ощадної книжки рахунок [NUMBER] виданої Новопавлівським відділенням №2998/02 Павлоградської філії ВАТ &sup2;Державний ощадний банк України&sup2; грошових заощаджень, які зберігаються в Павлоградській філії ВАТ &sup2;Державний ощадний банк України&sup2; смт.Межова Дніпропетровській області. В судовому засіданні заявник підтвердив обставини, які викладені, додавши, що без встановлення вищевказаного факту вона не матиме можливості отримати свої заощадження. Наполягає на задоволенні заявлених вимог та розгляді справи при проведенні попереднього судового розгляду справи. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з&cent;явився, але надав суду заяву, де просить розглянути справу без їх участі, згідні з заявленими вимогами. Суд вислухавши пояснення заявника, оцінивши доводи, докази, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно існує розбіжність імені заявниці в ощадній книжкі рахунок [NUMBER] та паспортом громадянина України, [NUMBER], виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 28.04.2000 року, що є перешкодою для отримання заощаджень. В силу п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище,ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження ціїє особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 29.08.1996 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований в Колодіївській сільській раді Кам»янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їх шлюб розпався у зв»язку з тим, що він покохав іншу жінку, з якою підтримує стосунки протягом чотирьох років. Через це між ним та відповідачем постійно виникають сварки, скандали та взаємні образи. Зазначає, що вони намагалися зберегти шлюб, однак ці намагання виявилися марними. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є не можливим. Будучи належним чином повідомленими, сторони в судове засідання не з»явилися та подали заяви, якими позивач свій позов підтримав, а відповідач визнала та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.08.1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач має іншу жінку з якою підтримує стосунки протягом останніх чотирьох років. Вони намагалися зберегти шлюб, однак ці намагання виявилися марними. Суд вважає, що шлюб сторін спору носить формальний характер та суперечить інтересам сторін спору, що має істотне значення. На підставі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За викладеного суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка просить стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, посилаючись на те, що він, являючись батьком дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання, не бере участі в її вихованні, хоча працює та має постійний заробіток, а отже має можливість сплачувати аліменти. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі &frac14; частини його заробітку до досягнення ним повноліття. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України /СК України/ батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду засоби на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.1 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне положення дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне положення платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, які мають значення. ч.2 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Згідно ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуватимуться аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку /доходу/ матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття старшою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частини, що належала дитині, що досягла повноліття. Копія свідоцтва про народження дитини свідчить про те, що відповідач являється її батьком. З урахуванням всіх вивчених судом обставин, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати позивачці на сина аліменти в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку /доходу/. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка просить стягнути аліменти на її користь на її утримання в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, посилаючись на те, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач, являючись її чоловіком та батьком дитини, добровільно не надає матеріальну допомогу ні на утримання дитини, ні на її утримання, хоча працює та має постійний заробіток, а отже має можливість сплачувати аліменти. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: просить зменшити виплату аліментів на утримання дружини з &frac14; на 1/8 всіх видів його заробітку /доходу/ до досягнення дитиною трьох років, оскільки він виплачує всі кредити, які були взяті під час подружнього життя. Позивачка в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги, зменшивши розмір частини стягнення аліментів на її утримання з &frac14; частини до 1/8 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача до досягнення дитиною трьох років, в зв'язку з тим, що її чоловік виплачує кредити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання /аліменти/ має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.77 Сімейного Кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило,в грошовій формі. Аліменти виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позову. Відповідно до ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ іншого чоловіка або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того вона працює і незалежно від її матеріального положення за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Копія свідоцтва про шлюб свідчить, що сторони знаходяться у шлюбі з 20 серпня 2005 року по теперішній час. З копії свідоцтва про народження дитини виходить, що сторони мають від шлюбу сина - [PERSON], [INFO]. З урахуванням виплат аліментів на дитину на користь позивачки в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку та з урахуванням того, що відповідач виплачує всі кредити, взяті під час подружнього життя, [PERSON] має можливість виплачувати аліменти на дружину в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку /доходу/. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Сторони знаходять в шлюбі з 25 серпня 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області виконкомом, за актовим записом № 129. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб розірвати, оскільки подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з весни 2007 року. Причиною розпаду сім'ї була повна відсутність взаємного розуміння, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини, постійні сварки, які протягом певного часу переросли в взаємну неприязнь. Взаємні почуття втрачені, а характер стосунків такий, що робить неможливим збереження сім'ї. Відповідач по справі, [PERSON], в судове засідання не з'являється. Причина неявки суду не відома, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Окрім того, судом було надіслано до газети «Вісті Придніпров'я» оголошення з викликом до суду як відповідача [PERSON] Оскільки відповідач не з'являється в судові засідання, позивачка просить провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подружжя розірвали свої відносини, господарство не ведуть з весни 2007 року, [PERSON]. наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення неможливим. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного провадження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім. В обґрунтування своєї заяви вона посилається на те, що з [PERSON] вона знаходилась у шлюбі з 07 липня 1990 року по 16 січня 1997 рік. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа № 2-709 від 19 квітня 2000 року з [PERSON] на користь заявниці були стягнуті аліменти в розмірі &frac14; частини його заробітку на утримання дочки, але аліменти не нараховувались, ніякої матеріальної допомоги від нього не надходило. З червня 1996 року [PERSON] виїхав з міста Першотравенська у невідомому напрямку, з того часу ніяких відомостей від нього не надходило. Про неможливість визначити його місцезнаходження також свідчить той факт, що він за ухилення від сплати аліментів оголошений у розшук Карлівським районним судом Полтавської області та значиться на обліку в Першотравенському МВ УМВС України в Дніпропетровській області. Місце знаходження [PERSON] по теперішній час не встановлено. Дитина проживає з заявницею та перебуває на її утриманні. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявниці необхідно для отримання державної допомоги на дочку. Представник заінтересованої особи Відділу соціального захисту населення виконкому Першотравенської міської ради в судове засідання не з'явився. Причина неявки суду не відома, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження та обставина, що з 1996 року невідоме місце перебування [PERSON], що не дає їй можливості скористатися своїми правами для отримання державної допомоги на дочку. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року на місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім. В обґрунтування своєї заяви вона посилається на те, що з [PERSON] вона знаходилась у шлюбі з 04 жовтня 2003 року по 09 листопада 2004 рік. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа № 2-2287 від 30 вересня 2004 року з [PERSON]. на користь заявниці були стягнуті аліменти в розмірі &frac14; частини його заробітку на утримання дочки та на підставі виконавчого листа № 2-2246 від 02 листопада 2004 року з [PERSON]. на користь заявниці були стягнуті аліменти в розмірі &frac14; частини його заробітку на її утримання до 06 березня 2007 року, але аліменти не нараховувались, ніякої матеріальної допомоги від нього не надходило. З червня 2004 року [PERSON]. виїхав з міста Першотравенська у невідомому напрямку, з того часу ніяких відомостей від нього не надходило. Про неможливість визначити його місцезнаходження також свідчить той факт, що він за ухилення від сплати аліментів оголошений у розшук Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська та значиться на обліку в Першотравенському МВ УМВС України в Дніпропетровській області. Місце знаходження [PERSON]. по теперішній час не встановлено. Дитина проживає з заявницею та перебуває на її утриманні. Визнання [PERSON]. безвісно відсутнім заявниці необхідно для отримання державної допомоги на дочку. Представник заінтересованої особи Відділу соціального захисту населення виконкому Першотравенської міської ради в судове засідання не з'явився. Причина неявки суду не відома, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження та обставина, що з 2004 року невідоме місце перебування [PERSON], що не дає їй можливості скористатися своїми правами на отримання державної допомоги на дочку. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року на місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка в позові посилається на те, що згідно акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, відповідачка покинула сина [PERSON], [INFO] у пологовому будинку. Згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради № 1281 від 28.11.2001 року вона призначена опікуном дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності зі ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно акту № 652 від 28.08.2007 року про дитину, покинуту в пологовому будинку, відповідачка покинула сина [PERSON], [INFO] у пологовому будинку. /л.с /. Згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради № 1281 від 28.11.2001 року позивачка призначена опікуном дитини. /л.с. /. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, яка перебуває на втриманні позивачки відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки аліменти на користь позивачки на утримання дитини, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved