Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд визнати відповідачку [PERSON]. такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати відповідний державний орган зняти її з реєстрації за зазначеною адресою. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідачка з моменту укладення шлюбу з позивачем в 2003 року постійно не проживає у спірній квартирі, а де вона проживає йому не звісно. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, була належним чином сповіщена про необхідність явки у судове засідання, що підтверджується газетною публікацією повідомленням про виклик у судове засідання. Представник третій осіби у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач є власником 2/5 частки зазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 березня 2003 року, реєстровий номер 19353-1 (а.с. 7). Сторони зареєстровані в спірній квартирі, як вказано у довідки з адресно-довідкового бюро м.Ялти від 04.10.07 року, [PERSON] прописана 17.06.03 року по вказаній квартирі на підставі свідоцтва про право власності (а.с.6,22). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, що підтверджується позивачем у позиві і довідкою с місця мешкання. Відповідно до ст.47 Конституції України та ст.9 ЖК України, житлові права охороняються законом, кожний має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла, обмежений в праві користування житлом інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно ст.64 Житлового Кодексу України, члени родини наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть всі обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення. У відповідності зі ст.71 ЖК України особа може бути визнана втратившею право на проживання у випадку відсутності за місцем проживання без поважних причин більше шести місяців. Посилання представника позивача про те що, відповідачка хоча і перебуває в шлюбі з позивачем та постійно не проживає в його квартирі і спірною квартирою не користується, суд не приймає до уваги, вважає їх необґрунтованими, так як ці обставини не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає за необхідне захистити право відповідача на житло та відмовити [PERSON] в задоволені позову. Судом на підставі наданих доказів не встановлений факт постійної відсутності [PERSON] за місцем проживання без поважних причин більше шести місяців, тому відсутні підстави для визнання її втратившою право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Посилання ж представника відповідача на втрату право користування [PERSON]житловим приміщенням документально не підтверджено, свідки по цьому факту відсутні. Доводи представника позивача про те, що відповідачка добровільно покинула квартиру, і перешкод у користуванні їй ніхто не лагодив, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що вимоги позивачів необґрунтовані, недоказані і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed