overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 16 грудня 1995 року Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області (актовий запис №11), посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися, між ними відсутнє взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно, тому вона просить суд розірвати шлюб. Їх спільний неповнолітній син буде мешкати з нею. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що шлюб у неї перший, з листопада 2007 року вони проживають з відповідачем як сусіди, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, спір про майно між ними відсутній. Відповідач позов визнав, просив суд розглянути справу негайно та постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні, при цьому пояснив, що шлюб у нього перший і дійсно шлюбні відносини між ним та позивачем припинилися, так як між ними відсутнє порозуміння, спільне господарство не ведеться. Спору про майно у них немає, за взаємною згодою їх спільний неповнолітній син буде мешкати з позивачем. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просив покласти на нього. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя може негативно позначитися на інтересах дитини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 грудня 1995 року сторони уклали шлюб (а.с.5), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]народження (а.с.6). В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС підлягають покладенню на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем давно припинилися, сім'я розпалася остаточно. Добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що рішенням суду від 25.02.08 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач позов визнав, просив суд розглянути справу негайно та постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні, при цьому пояснив, що дійсно шлюбні відносини між ним та позивачем припинилися, рішенням суду від 25.02.08 шлюб між ними розірвано, син буде проживати з матір'ю, в даний час він ніде не працює, хоча є працездатним, іншої сім'ї та інших дітей не має, непрацездатних членів сім'ї не утримує, проти розміру аліментів не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження (а.с.4). В даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Добровільно батько матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 04 вересня 1993 року Приморським відділом РАГС Запорізької області (актовий запис №11), посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися з листопада 1997 року, сім'я розпалася остаточно, тому вона просить суд розірвати шлюб. Їх спільна неповнолітня донька буде мешкати з нею. В судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що шлюб у неї перший, вони не проживають з відповідачем понад десять років, спільне господарство не ведеться, спір про майно між ними відсутній, вона має іншу сім'ю. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував і суду пояснив, що шлюб у нього другий і дійсно шлюбні відносини між ним та позивачем припинилися, так як між ними відсутнє порозуміння, спільне господарство не ведеться. Спору про майно у них немає, за взаємною згодою їх спільна неповнолітня донька буде мешкати з позивачем. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просив покласти на нього. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя може негативно позначитися на інтересах дитини. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 вересня 1993 року сторони уклали шлюб (а.с.6), від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]народження (а.с.7). В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє, сторони проживають окремо. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС підлягають покладенню на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]народження, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем давно припинилися, сім'я розпалася остаточно. Добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що рішенням суду від 25.02.08 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач позов визнав, просив суд розглянути справу негайно та постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні, при цьому пояснив, що дійсно шлюбні відносини між ним та позивачем припинилися, рішенням суду від 25.02.08 шлюб між ними розірвано, син буде проживати з матір'ю, в даний час він ніде не працює, хоча є працездатним, іншої сім'ї та інших дітей не має, непрацездатних членів сім'ї не утримує, проти розміру аліментів не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]народження (а.с.4). В даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Добровільно батько матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

позивачі в листопаді 2007 року звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач без поважних причин понад строки встановленні ст. 71 ЖК України відсутній у житловому приміщенні в кв. [ADDRESS], що є підставою до визнання його таким, що втратив право користування ним. В судовому засіданні позивачка підтримала висунуті вимоги й ствердила, що відповідач - [PERSON], який є її колишнім чоловіком, з листопада 2006 року за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає і плати за таке поряд з оплатою комунальних послуг не здійснює. Відповідач проти позову заперечував, виписуватись добровільно з житлового приміщення не бажав обґрунтовуючи тим, що не втратив право користування житловим приміщенням та ствердив, що має намір там проживати. Позивачка, наполягла на тому, що відповідач забрав усі свої речі й стосунків з сім'єю на теперішній час не підтримує, а тому його відсутність без поважних причин по місцю проживання більше 6 місяців, є підставою до визнання відповідача таким, який втратив право користування жилим приміщенням. Дані обставини відповідач не заперечував та ствердив, що дійсно виселився з квартири понад 6 місяців назад попередньо забравши усі свої речі. Пояснив, що на даний час постійно проживає в с. Нові-Петрівці Вишгородського району Київської області з новою сім'єю яку утворив. Ствердив також про те що перешкод до вселення до згаданої квартири йому не чинили та до представників правоохоронних органів із заявами він не звертався. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач з листопада 2006 року у згаданому будинку не проживає, хоча з липня 1999 року зареєстрований у ньому, як член сім'ї власників. Відповідно до акту обстеження згаданого будинку, складеного Депутатом Вишгородської міської Ради 15 жовтня 2007 року, відповідач [PERSON] з листопада 2006 року по теперішній час у ньому не з'являється. З наведеного вбачається, що твердження відповідача про те, що він не втратив право користування вказаною квартирою на вимогах закону не ґрунтуються і матеріалам справи не відповідають. Судом виявлено цивільне право позивача вимагати визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог статей 72 і 71 ЖК України. Відтак, пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі статей 71 і 72 ЖК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

У квітні 2007 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 5 460 гривень на підставі договору оренди автомобілю від 13.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПП "Таксі плюс", згідно якого власний автомобіль Деу Ланос, [NUMBER] позивач передав відповідачу в орендне користування. Визнати цей договір дійсним, оскільки сторони досягнули усіх істотних умов договору, але відповідач ухилявся від його нотаріального посвідчення. Стягнути з відповідачів солідарно 22 425, 98 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження цього автомобілю. А також стягнути солідарно з відповідачів 10 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав підтримали повністю з викладених в ньому підстав. Представник відповідачів позов не визнав з тих підстав, що договір є нікчемним, оскільки він нотаріально не посвідчений. Автомобіль відповідачу не передавався. Третя особа страхова компанія просила відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. 3 особа [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб. Про причини неявки суд не повідомив, що не стало перешкодою для розгляду справи у його відсутність. Вислухавши в судовому учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.09.2006 року між фізичною особою - [PERSON] та ПП "Таксі плюс" укладений письмовий договір оренди автомобіля Деу Ланос, [NUMBER]. Відповідно ст. 799 ч. 2 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Даний договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Проте, що відбулося повне або часткове виконання договору, а також про те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивач належних чи допустимих письмових доказів не подав. Довідка (а.с. 45), яка на думку позивача, підтверджує факт прийняття в орендне користування автомобілю не є належним доказом, оскільки згідно п.п. 3.1, 3.2 договору передача автомобілю в оренду здійснюється протягом трьох днів на підставі акту прийому-передачі, що має бути підписаний сторонами. При цьому, встановлено, що спірний договір укладений 13.09.2006 року, а 15.09.2006 року позивачем було вчинено інший правочин, а саме було видано довіреність на ім'я третьої особи предметом якого також був автомобіль. Проте, що [PERSON] керував вказаним автомобілем позивачем не заперечується. Судом встановлено, що [PERSON] із відповідачем в трудових відносинах не перебуває. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

14 січня 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В підтвердження позовних вимог зазначає, що 12.03.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Балаклійському РАЦС Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і шлюб між ними розірвано. Дитина мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого розгляду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 1994 року [PERSON].і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Подружнє життя не склалося і рішенням Балаклійського районного суду від 02.02.2004 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.3). Дитина мешкає разом з матір»ю і знаходиться на її утриманні. [PERSON] ухимляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

У січні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В заяві вказала, що з відповідачем не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON]- 1997 року народження, які проживають з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні через ненадання будь-якої допомоги матеріального забезпечення відповідачем по справі у добровільному порядку. Просила постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на її користь на утримання дітей у розмірі 1\3 частини всіх видів заробітку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила постановити рішення про стягнення аліментів. При цьому пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює та має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має. Невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків ставить її та дітей у скрутне матеріальне положення, хоча вона працює, але коштів на утримання дітей не вистачає . Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні письмові відомості. Про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З наданих суду письмових доказів вбачається, що сторони по справі не перебувають у зареєстрованому шлюбі, але є батьками доньку [PERSON] та сина [PERSON] - [INFO], відповідно даних свідоцтв про народження. Неповнолітні діти сторін по справі проживають з матір'ю, на утриманні якої знаходяться. Дослідженням доказів судом встановлено, що між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язків батьків про утримання дітей до досягнення ними повноліття. Суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушенні її права на одержання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, за захистом яких вона звернулася до суду. Спір вирішено на підставі ст. 182-184 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору на користь держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом, підтримавши заявлені вимоги. В судовому засіданні позивачка просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 26.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 218 Від спільного проживання народилася одна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка пояснила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. З вини відповідача між ними постійно виникають сварки, непорозуміння.Відповідач висловлюється нецензурними словами , постійно принижує. На примирення не погоджується. Відповідач в судове засіданні не з”явився ,однак представив письмову заяву у якій позов підтримав, проти розірвання шлюбу не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки встановлений факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння. Тому їхній шлюб є формальністю, який зберігати не доцільно.

Outcome: approved