Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказала, що вона з 21.03 2001 року працювала кухарем кафе-ресторану, що належить відповідачу. По наказу № 48 Л від 06.08 2007 року, на період відпустки працівника гуртожитку [PERSON]. вона була переведена черговою прибиральницею гуртожитку. 13 вересня 2007 року вона закінчели виконувати обов'язки чергової прибиральниці гуртожитку і звернулась у відділ кадрів підприємства для надання їй основої роботи кухаря бару - ресторану, але їй в усній формі повідомили, що вона переведена кухарем заводської їдальні. Не погодившись з запропонованим переведенням, позивачка 17.09 2007 року звернулась до директора СП «Яреськійвський цукровий завод» з заявою про надання їй основної роботи повара в кафе-барі, але, поскільки їй в цьому було відмовлено, то вона звернулась до суду з зазначеним позовом і просить суд визнати наказ від 14.09 2007 року про переведення її кухарем в їдальню незаконним, поновити її на посаді кухаря бару-ресторану СП»Яреськівський цукрозавод» ТОВ АПО «Цукровик Полтавщини», стягнути з відповідача на її користь середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу, та стягнути моральну шкоду в зв'язку з незаконним переведенням з постійного місця роботи в сумі 3000 ( три тисячі) гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила суд визнати незаконним наказ від 14.09 2007 року про переведення її кухарем в їдальню, поновити її, на посаді кухаря бару-ресторону з 17.09 2007 року та стягнути з відповідача на її користь середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу з 17.09 2007 року по 15.01 2008 року, моральну шкоду в сумі три тисячі гривень, витрати на послуги адвоката в сумі 350 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити позивачці в позові, так як вона була переведена поварем їдальні СП «Яреськівський цукровий завод» ТОВ АПО « Цукровик Полтавщини» згідно наказу від 14.09 2007 року № 469 в зв'язку з виробничою необхідністю, з аналогічною оплатою в розмірі 500 гривень щомісячно при нормі відпрацюваного часу 166,8 годин, як і на попередній посаді, територія їдальні і кафе-ресторану розташовані поряд, обов'язки повара аналогічні, істотні зміни в умовах праці є тільки в сторону покращення, режим роботи тільки денний, враховуючи стан здоров'я позивачки, а тому, відповідно до ч 2 ст. 32 КЗпП України, таке переведення позивачки на іншу роботу і не потребує згоди працівника. Заслухавши пояснення сторін, свідків, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON]. підлягають до часткового задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно наказу по особовому складу від 21.03 2001 року № 19 Л позивачка була прийнята на роботу по контракту з 21.03 2001 року кухарем кафе з оплатою згідно штатного розпису з випробуванням терміном 2 місяці ( а.с. 28). В 2003 році в зв'язку з реорганізацією ТОВ АПО «Цукровик Полтавщини» в товариство увійшли інші підприємства, як структурні підрозділи, куди увійшов і СП»Яреськівський цукровий завод». Адміністративно-господарсьикй відділ ТОВ АПО»Цукровик Полтавщини», куди входили кафе-ресторан та заводська їдальня, автоматично перейшов в СП»Яреськівський цукровий завод», в зв'язку з цим позивачка, як і інші працівники цього відділу, були переведені на роботу в СП « Яреськівський цукровий завод». З 20.03 2007 року по 07.05 2007 року позивачка знахордилась на лікарняному, з 08.05 2007 року по 01.07 2007 року відбувала не використані тарифні відпустки, з 02.07 2007 року по 19.07 2007 року взяла оплачувані відгули, з 20.07 2007 року по 03.08 2007 року перебувала у відпусці без збереження заробітної плати. Наказом № 48Л від 06.08 2007 року позивачку [PERSON]. на час тарифної відпустки працівника гуртожитку [PERSON]. була переведена черговою- прибиральницею гуртожитку з оплатою праці згідно встановленого окладу, на підставі заяви позивачки [PERSON]. ( а.с. 46). Згідно наказу № 469 від 14.09 2007 року, в зв'язку з виробничою необхідністю, позивачку було переведено з 14.09 2007 року в їдільню кухарем 2 розряду. Відпрацювавши в заводській їдальні 15 та 16 вересня 2007 року, позивачка 17.09 2007 року звернулась з заявою до директора СП»Яреськівський цукровий завод» з проханням надати їй її основну роботу повара в кафе-барі «Коївський», так як вона не згодна з переведенням в заводську їдальню і з постійної своєї роботи звільнятись не бажає. 19.09 2007 року за № 01 д /1938 директор СП»Яреськівський цукровий завод» Кушта В.В., розглянувши заяву позивачки [PERSON]. від 17.09 2007 року, повідомив їй, що вона переведена на посаду повара їдальні у зв'язку з виробничою необхідністю і цей перевод не вважається переведенням на іншу роботу відповідно до ч 2 ст. 32 КЗпП України. Не погоджуючись з наказом відповідача від 14.07 2007 року про переведення на посаду кухаря їдальні, в обгрунтування своїх позовних вимог, позивачка в судовому засіданні пояснила, що з даним наказом вона не була ознайомлена, що таке переведення істотно змінило її умови праці, так як їдальня працює сезонно, оплата праці нижча ніж в кафе-барі, в їдальні інший розпорядок роботи, який її не влаштовує, крім того в їдальні протягом двох днів які вони відпрацювали 15 та 16 вересня 2007 року, вона взагалі не виконувала роботу повара, так як там є постійний повар [PERSON], а виконувала підсобні роботи: прибирала з столів, мила посуд. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на посаді повара в їдальні СП»Яреськівський цукровий завод». Позивачка [PERSON]. працювала в їдальні 15 та 16 вересня 2007 року, обов'язків повара вона не виконувала, а прибирала посуд з столів та мила посуд. Заводська їдальня працює повний робочий день лише в період сезону переробки цукрового буряка, а інший час вона працює як повар 4 години, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу повара їдальні. З 01.10 2007 року відповідачем введено годинні тарифи ставки на підприємстві. Оклад повара бару та повара їдальні становить 570 гривень. Але згідно наказу № 52 від 14.02 2007 року, працівникам бару-ресторану « Київський» з 01.02 2007 року запроваджено нарахування премії від зданої в касу виручки згідно шкали, тому заробітна плата повара кафе-бару є більшою порівняно з заробітною платою повара їдальні. Таким чином, суд вважає, що при переведенні позивачки [PERSON]. на посаду повара їдальні істотно змінились її умови праці, а саме, розмір оплати праці, режим роботи та характер виконуваної роботи, про що вона, згідно ч 3 ст. 32 КЗпП України повинна була повідомлена відповідачем не пізніше ніж два місяці, що не виконав відповідач і таким чином порушив її трудові права. Крім цього в наказі № 469 від 14.09 2007 року відповідач не зазначив в чому полягає виробнича необхідність переведення позивачки на роботу кухарем заводської їдальні, та на який термін здійснюється таке переведення, здійснив це переведення без згоди позивачки. Виходячи з вищевикладеним, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивачки в частині визнання незаконним наказу № 469 від 14.09 2007 року про переведення її кухарем їдальні, поновлення її на посаді кухаря бару-ресторану «Київський» з 17.09 2007 року та стягнення з відповідачки на її користь середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в зв'язку з незаконним переведенням в сумі 3000 ( три тисячі) гривень, то суд вважає, що ці позоні вимоги не підлягають до задоволення, так як позивачка не подала суду доказів в обгрунтування даних позовних вимог. На підставі ст.ст. 31,32,33,233. 235 КЗпП України,

Outcome: approved