Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-20 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, підтримуючи і обґрунтовуючи який в судовому засіданні представник позивача зазначив, що 13.06.2001р. він придбав спірний будинок і 06.03.2002р. подарував його своїй сестрі - відповідачці 2 по справі. Рішенням Бориспільського міськрайсуду Київської обл.. від 19.12.2005р. вказаний договір дарування було визнано недійсним з моменту вчинення. Після його звернення до Бориспільського РБТІ, він дізнав, що відповідачка 2, достовірно знаючи про розгляд справи бориспільським міськрайсудом за позовом про визнання недійсним договору дарування спірного будинку, 13.12.2005р. продала спірний будинок відповідачці 1. Найого думку, вказаний договір купівл - продажу є фіктивним і вчиненим з метою уникнення виконання рішення суду, оскільки відповідачка 2 зі своєю сім*єю продовжує проживати у спірному будинку, а відповідач 1 продовжує проживати у своєму будинку, який знаходиться неподалік, і в якому вона раніше проживала. Тому він просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу укладений між відповідачами 13.12.2005р. а у зустрічному позові просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і звернувся до суду з зустрічним позовом, підтримуючи і обґрунтовуючи який зазначив, що дійсно 13.12.2005р. між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу спірного будинку. При укладенні договору нотаріус перевіряла наявність заборони на відчудження спірного майна, яке на той час не було під забороною. Відповідачка 1 на той час не знала, що триває судовий розгляд справи про визнання недійсним договору дарування спірного будинку. Відповідач 2 з сім*єю в спірному будинку не проживає, а відповідач 1 здає вказаний будинок в оренду іншим громадянам, тому він просить суд у позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити і визнати його довірителя добросовісним набувачем спірного будинку. Суд дослідив, проаналізував та оцінив матеріали справи у їх сукупності і дійшов висновку, що основний позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов необґрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, дійсно позивач, згідно до договору купівлі-продажу від 13.06.2001р. (а.с.6) є власником спірного житлового будинку. Рішенням Бориспільського міськрайсуду Київської області від 19.12.2005р. договір дарування, яким позивач подарував свій будинок відповідачці 2 визнано недійсним з моменту вчинення (а.с.8-9). Відповідачка 2 достеменно знала про існування такого цивільного позову на розгляді у Бориспільському міськрайсуді Київської області, про що зазначену у рішенні суду (а.с.8). Але, незважаючи на це відповідачка 2 13.12.2005р. уклала договір купівлі-продажу спірного будинку з відповідачкою 1, де вказала, що згадане домоволодіння в спорі не перебуває (а.с.63), чим ввела в оману нотаріуса. Суд погоджується з думкою позивача відносно того, що вказаний договір купівлі-продажу спірного будинку є фіктивним і укладеним з метою уникнення виконання рішення суду від 19.12.2005р. про це свідчить та обставина, що сім*я відповідачки 2 з моменту укладення договору купівлі продажу будинку - з 13.12.2005р. продовжують проживати у вказаному будинку, користуватись ним і володіти, тобто укладенням вказаного договору правові наслідки для сторін договору не настали. Згідно до вимог ч.5 ст.203 ЦК України, право чин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності право чину є недодержання в момент виникнення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені зокрема ч.5 ст.203 ЦК України. Відповідно до вимог ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином, і такий правочин визнається судом недійсним. Статтею 236 ЦК України передбачено, що право чин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Ст.388 ЦК України передбачає підстави витребування майна у добросовісного набувача, на що посилається відповідач 1 в зустрічному позові, але суд не може погодитись з тією обставиною, що відповідач 1 є добросовісним набувачем з тих підстав, що всі дії відповідачів після укладення оспорюваного договору, а саме: проживання у спірному будинку, не вступ у права володіння спірним будинком з боку покупця - свідчать про те, що укладаючи його, сторони договору не мали на меті створення правових наслідків, передбачених договором купівлі-продажу будинку. Тобто, сторонам договору з моменту його укладення було достеменно відомо про його фіктивність. За таких обставину суду відсутні правові підстави вважати відповідачку [PERSON] добросовісним набувачем спірного будинку і в зустрічному позові необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: approved