Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 27 квітня 1999 року з позовом до шахти «Степова» виробничого об'єднання «Павлоградвугілля» ( правонаступник відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля») з позовною заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 6000 гривен та у відшкодування моральної шкоди 20000 гривен. 22 листопада 2005 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», третьої особи Петрівської сільської ради про стягнення матеріальної шкоди у вигляді реальної вартості житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та моральної шкоди в розмірі 20000 гривен. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS], в якому вона проживає з сім'єю. Починаючи з 1996 року відповідач, в процесі своєї господарської діяльності, почав проводити роботи, які створюють небезпеку для цілісності житлових будинків. Будинки потрапили в зону ведення гірничих робіт, що проводяться відповідачем і стали руйнуватися. Для підтримки будинку в придатному для проживання стані необхідні значні матеріальні витрати. Звернення до відповідача, як до безпосереднього винуватця, позитивних результатів не дають. Постійний страх залишитися без місця проживання, відмови в матеріальній допомозі на ремонт будинку, відсутність матеріальної і фізичної можливості підтримувати будинок заподіюють їй і її родині моральні страждання . 19 червня 2007 року та 18 грудня 2007 року позивачка знову доповнила позовні вимоги, вказавши відповідачами відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» та Петровську сільську раду та прохала суд стягнути на її користь з відповідачів у солідарному порядку відшкодування матеріальної шкоди у сумі 101351 гривна у відшкодування моральної шкоди 50000 гривен. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки, та пояснив, що позивачка є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Петрівської сільської ради 10.04.1996р., а земельна ділянка площею 0,2760 га. для обслуговування житлового будинку була надана їй за рішенням сесії Петрівської сільської ради від - 24.12.1994р. З 1996 року ВАТ «Павлогравугілля» ( правонаступник шахти «Степова») розпочало роботи з видобутку вугілля безпосередньо на території, яка знаходиться по вул. Комсомольська у с. Петрівка, тобто фактично біля розташування житлового будинку позивачки. Роботи ВАТ «Павлоградвугілля» проводило без згоди позивачки. У наслідок видобувних робіт житловий будинок почав руйнуватися, знаходився в неналежному стані. Позивачка у 1994 р. звернулась до Петрівської сільської ради з вимогою про надання земельної ділянки для забудови житлового будинку в іншому місці на території Петрівської сільської ради, але отримала відмову ( рішення 13 сесії Петровської сільської ради від 04.04.1994р.) Факт завдання позивачу шкоди у наслідок проведення робіт по видобутку вугілля у безпосередній близькості житлового будинку позивача підтверджується актом Петрівської сільської ради від 1999р., згідно якого частина земельної ділянки, яка належить позивачці підтоплена водою та знаходиться у непридатному стані для її подальшого користування, актом шахти « Степова» про наявність пошкодження житлового будинку та гарантією шахти відшкодувати завдані збитки, результатами перевірки прокуратури Дніпропетровської області, відповідно до яких житловий будинок позивачки деформований, земельна ділянка, належна позивачці підтоплена у наслідок робіт шахти «Степова» по видобутку вугілля, актом від 19.10.2005р. ВАТ «Павлоградвугілля», відповідно якого у наслідок відробки запасів відбулася просадка земної поверхні, що призвело до підтоплення присадибної ділянки по вул. Комсомольська у с. Петрівка. До теперішнього часу ні ВАТ «Павлоградвугілля», ні Петрівська сільська рада не здійснили заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних у наслідок дій шахти «Степова», не прийняли заходів стосовно того, щоб створити нормальні умови для проживання сім`ї позивачки, надання іншого житла, яке придатне для проживання. Вважає, що у наслідок спільних дій ВАТ «Павлоградвугілля» та Петрівської сільської ради позивачці завдано збитків у зв'язку з приведенням житлового будинку у непридатний для проживання та користування стан. Петрівська сільська рада не надала на вимогу позивачки іншу земельну ділянку для користування та забудови житлового будинку сім`ї позивачки. Крім того, Петрівська сільська рада на момент надання земельної ділянки позивачу у 1994р. та реєстрації право власності на житловий будинок у 1996р. мала в наявності проект розробки робіт по видобуванню вугілля на території Петрівської сільської ради у безпосередній близькості від житлового будинку позивача. Але не враховуючи наслідки своїх дій, запевнила позивачку про не допустимість руйнування житлового будинку у наслідок видобувних робіт шахти «Степова». Таким чином, Петрівська сільська рада повинна нести відповідальність за свої дії на рівні з ВАТ «Павлоградвугілля». Відповідно до ст. 54 Закона України «Про власність» у разі настання надзвичайної ситуації власнику відшкодовується вартість майна або передається у власність інше рівноцінне майно. Відповідно до висновків судової будівельно- технічної експертизи ринкова вартість житлового будинку складає станом на 27.02.2006р. з надвірними будівлями складає - 101 351 грн. ( з НДС). Представник позивача вважає, що відповідачі повинні відшкодувати у солідарному порядку завдану позивачці матеріальну шкоду - вартість житлового будинку по ринковій вартості на момент розгляду справи у суді. У наслідок протиправних дій відповідачів позивачці також завдано моральної шкоди. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрата, немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає в порушені права, настанні негативних, наслідків для фізичної особи у наслідок, протиправних дій фізичної або юридичної особи. Позивачка та члени її сім`ї були позбавлені права на належні, нормальні безпечні умови проживання у житловому будинку. У наслідок руйнування житлового будинку позивачка та члени її сім`ї вимушені були додавати зусиль для нормальних умов мешкання. У позивачки троє дітей, з яких двоє неповнолітні, за долю яких переживає позивачка. Вона втратила спокій та душевну рівновагу. У позивача виявилось порушення нервової системи у наслідок незаконних дій відповідачів, що змусило її звернутися за медичною допомогою. Позивачка з дітьми постійно знаходиться у стані психічної напруги, під загрозою , що у будь-який момент зруйнується стеля будинку, бо у фундаменті є пошкодження, житловий будинок просідає, тріщини є на стінах будинку, іншого житла позивачка не має. Всі ці негативні наслідки приводять до постійних моральних та фізичних страждань. Розмір моральної шкоди оцінює у 50 000 грн. А також доповнив, що у зв'язку з експлуатацією домоволодіння ним були проведені ремонтні роботи в наслідок яких він відбудовував сараї, стіни будував із цегли, робив переходи, на всі ці роботи ніяких дозволів ні в кого не брав. Представник відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» позовні вимоги не визнала та пояснила, що по-перше: позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Петрівської міської ради від 10.04.1996 року, а земельна ділянка площею 0,2760 для обслуговування житлового будинку була надана за рішенням сесії Петрівської сільської ради від 24.12.1994 року. Їм не зрозуміло, яким чином Петрівська сільська рада має відношення до Петровської міської ради, яка видала свідоцтво про право власності, на яке посилається позивач. По друге: позивачка зазначає, що з 1996 року ВАТ «Павлогравугілля» (правонаступник шахти «Степова») розпочав роботи з видобутку вугілля безпосередньо на території, яка знаходиться по вул. Комсомольська, с Петрівка, тобто фактично біля розташування житлового будинку позивача. Роботи ВАТ «Павлогравугілля» проводив без згоди позивача. Зазначає, що в даному регіоні видобуток вугілля провадиться підземним способом на глибині більше 150 метрів, тобто ВАТ «Павлоградвугілля» фактично та теоретично не міг розпочати роботу на території вул. Комсомольська, с. Петрівка, а тим паче біля будинку позивача. Щодо узгодження видобутку вугілля між власником вуглевидобувного підприємства та власником житлового будинку під яким можливо будуть проходити роботи, необхідно зазначити наступне: жодний нормативно-правовий акт, що діє на сьогоднішній день, не зобов'язує власника підприємства узгоджувати роботи по видобутку вугілля з власниками будинків. В даному випадку перед початком видобувних робіт керівник вуглевидобувного підприємства зобов'язаний узгодити проектну документацію зі всіма органами, що надають дозволи на проведення робіт даної категорії. Тобто посилання позивача що з ним не узгодили, чи роботи що провадять біля його будинку є незаконними - це голослівні вимови, які не стосуються даного спору взагалі. Також позивачка зазначає, що саме внаслідок видобувних робіт житловий будинок почав руйнуватися та знаходився в неналежному стані В даному випадку позивач зазначає обставини, які не підтверджені ні чим, крім його пояснень, що в даному випадку не є допустимим доказом чи засобом доказування, в зв'язку з тим, що спір саме про нанесення майну позивачки істотної шкоди саме з вини ВАТ «Павлоградвугілля», як організації що займається видобутком вугілля та Петрівською сільською радою. Щодо притягнення в якості співвідповідача Петрівської сільської ради, необхідно зазначила наступне. Доказами позивача про нанесення шкоди збоку Петрівської сільської ради є слідуючи: · сумісні дії ВАТ «Павлоградвугілля» та Петрівської сільської ради; · погодження Петрівською сільською радою дозволу на здійснення робіт; · ненадання іншої земельної ділянки позивачу. По першому пункту зазначає, що жодні спільні дії ВАТ «Павлоградвугілля» та Петрівської сільської ради позивачем обґрунтовано та доведено не було, також Петрівська сільська рада не входить в систему органів, що погоджують такі види робіт. Зазначені роботи повинні узгоджуватися по територіальному призначенню, а саме з Петропавлівською районної радою, земельна ділянка виділялася позивачці дійсно в 1994 році, а видобувні роботи ВАТ «Павлоградвугілля» розпочав у 1996 році. Тобто фактично позивачці було виділено земельну ділянку яка була придатна для проведення будівельних робіт, а посилання позивача, що працівники сільської ради знали про видобуток вугілля під вул. Комсомольська ні підтверджено матеріалами справи ні поясненнями сторін. Проаналізувавши надані позивачкою докази та вивчивши позовні вимоги вважає, що всі вимоги позивачки про те що Петрівська сільська рада повинна нести солідарну відповідальність є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 36 Гірничого закину України, власник гірничого підприємства відшкодовує в порядку та розмірах, визначених законом України, шкоду, завдану гірничими роботами майну юридичних і фізичних осіб внаслідок нездійснення або здійснення ним в неповному обсязі захисних заходів через неправильно виданий гірничим підприємством прогноз можливого шкідливого впливу гірничих робіт на це майно. Згідно ст. 440 Цивільно кодексу України (що діяв на той момент) шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Просить в позові відмовити. Представник відповідача Петрівської сільської ради позов не визнала та пояснила, що порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів встановлені Положенням «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженим Наказом Держбуду України від 05 грудня 2000 року №273. це Положення розроблено згідно з Законом України «Про планування і забудову території і є обов'язковим для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форми власності, відомчої незалежності та джерел фінансування. Дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів розширення і технічного переоснащення посвідчує право забудовника та генерального підрядника на виконання будівельних робіт у відповідності до затвердженої проектної документації і надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земельних робіт. Вказаний дозвіл надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без такого дозволу забороняється. Недодержання зазначених вимог вважається самовільним будівництвом. Так в даному випадку [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбала 19 грудня 1986 року будинок за 2150 + 92.50 = 2242.50 збудованого ще в 1963 році з саману (глина та солома), а не литий як вказано в експертизі з вартості оцінки будинку. В господарській книзі на день придбання налічувалося всього житлового фонду 28 м2 і до 1996 року не було технічного паспорту на придбану будівлю. В 1996 році проводився по господарський облік форма №1 де з'явились зміни, стало 38 м2 в т.ч. жила площа 22 м2. До 2003 року змін не внесено власником. З'явився технічний паспорт де вказано вже 114.8 м2 в т.ч. жила площа 42 м2. Згідно рішення від 08 грудня 2004 року Павлоградським БТІ загальна площа будівель вже складає 300.4 м2 в т.ч. жила площа 92.2 м2 з оцінкою вартості 41614 грн. Експертиза ТОВ «Нерухомість Сервіс» оцінює будівлю позивачки в 101351 грн., а квадратів стало 336.3 в т.ч. жила площа 92.3 м2 . З даною експертизою вони не згодні, так як для визначення вартості вказаного будинку за аналог прийнято типовий збірник, а не фактичні данні. Позивачка робить наголос на те, що вона своєї згоди на проведення гірничих робіт не давала і що їй було відмовлено в 1994 році на забудівлю другого будинку. Всі шахти є стратегічними об'єктами держави і вони були вже запроектовані ще в 1958 році. Рішення 1994 року є вже недійсним щоб на нього попиратися, та і на той час було дозволено мати одну будівлю, одну квартиру і таке інше. Також вважає, що позивачкою крім всього іншого, пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами до Петрівської сільської ради так як спірні правовідносини виникли в 1999 році, а позов до Петрівської сільської ради подано лише в 2007 році. Прохає суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19 грудня 1986 року, посвідченого Петрівською сільською радою, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Вартість будинку 3000 рублів. (Т-1, а.с.8); Рішенням Петрівської сільської ради від 10.04 96 року [PERSON] визнано головою господарства за адресою с.Петрівка, вул.Комсомольська, та згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 10 квітня 2004 року Петровською сільською радою [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на землю, виданого Петрівською сільською радою 24 червня 1996 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2760 га. Земельна ділянка розташована на території с.Петрівка, землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 05 липня 1983 року управлінням Придніпровського округу Держгортехнагляду УРСР було видано горно відвідний акт виробничому об'єднанню «Павлоградвугілля» ( ВАТ «Павлоградвугілля») для розробки родовища вугілля. Гірничий відвід знаходиться на території Павлоградського та Петропавлівського районів та становить 4700 га. ( Т-1, а.с.43-44), відповідно до якого кордон гірничого відводу проходить біля [ADDRESS], де знаходиться будинок позивачки по справі. Проектом планування та забудови с. Петрівка, розробленого республіканським проектним інститутом «Укрколгосппроект», Дніпропетровською філією в 1981 році передбачено, що рельєф території горбистий з нахилом у південно-західному напрямку. Грунтові води на глибині 1,5 -6 м. в балках та 9-12 м. на водорозподілах. При повенях територія частково затоплюється, заболочена пойма річки Самара. Дана будівельна площадка знаходиться над родовищем вугілля, де вугільні пласти знаходяться на глибині від 70 до 400 метрів. Село Петрівка частково знаходиться в зоні затоплення від видобутку запасів вугілля протягом 40-70 років, діючими шахтами чи такими, що будуються. В зоні затоплення знаходяться 45 дворів з населенням 135 чоловік. Переселення населення із зони затоплення цих сіл згідно ТЕО комплексу заходів по охороні річок Самари та Вовчої передбачено після 2000 року ( Т-1, а.с.37-42). Відповідно до схем даного проекту [ADDRESS] потрапляє в зону підробки вугільним підприємством. З наведеного можна зробити висновок, що про підробку [ADDRESS], було відомо ще до отримання ВАТ «Павлоградвугілля» гірничого відводу у 1983 році. У відповідності до довідки наданої в.о. головного маркшейдера шахти «Степова», останні гірничі роботи, які впливали на підробку [ADDRESS] проводилися шахтою «Степова» в період часу з вересня 1997 року по квітень 1998 року - по 144 та 146 лавах, та з січня 2000 року по квітень 2000 року по 148 та 150 лавах. Згідно до проекту підробки по [ADDRESS] була закладена наглядова станція, на якій регулярно проводилися спостереження за підробкою земної поверхні. Останні спостереження за здвигом земної поверхні були проведені 02 серпня 2000 року, вони показали повну зупинку просадки земної кори по [ADDRESS] с. Петрівка. Також у 1993 році були розроблені висновки про можливість закладки відпрацьованого простору та необхідності використання інших заходів захисту при підробці пойми річки Самари шахтою «Степова» в\о «Павлоградвугілля», відповідно до яких в зону підробки по пласту С6 потрапляють луки, які використовуються для пасовищ та сінокосів, а також східна окраїна с.Петрівка, жилі будинки. В зв'язку з підвищенням поверхневих вод проходить регіональне підвищення рівня ґрунтових вод. Розмір цього підвищення складає 0,5 - 0,7 м. і залежить від близькості розташування до річки Самара. Таким чином, порушення природного гідродинамічного режиму на ділянці пойми річки Самара розпочалось задовго до початку гірничих робіт. В результаті повного відпрацювання запасів по пласту С6 та частково по пласту С6, сталося просідання земної поверхні, що призвело до додаткового розширення та затоплення. В результаті видобутку пластів С6-1 та С6 в західній частині шахтного поля пройде просідання земної поверхні, максимальний розмір якого складе 1.4 м. після чого площа затоплення досягне 200 га. В зону затоплення попадуть уже заболочені площі та ділянки з високим рівнем ґрунтових вод. Враховуючи вже існуючий високий рівень поверхневих та підземних вод, а також характер розвитку підтоплення та затоплення пойменної частини річки Самара у зв'язку з повним відпрацюванням пластів С6-1 та С6 можна зробити висновок про відсутність необхідності проведення додаткових захисних заходів на даній дільниці. По - перше природними кордонами є підвищені частини рельєфу по обидві сторони річки. По-друге із-за підвищення рівня ґрунтових вод та заболочення місцевості неможливо якісно провести роботи по рекультивації земель та відсипу захисних дамб. Крім того якість існуючого родючого грунту погіршилося у зв'язку з його частими замулюваннями та заболоченням. На підставі даних висновків директором шахти «Степова» 26 серпня 1993 року було направлено лист голові сільської ради с.Петрівка на надання згоди на продовження видобутку вугілля під поймою річки Самара по пласту С6 тільки на території вже підробленої раніше, без застосування запланованих багато вартісних та неефективних заходів захисту природного середовища, що й було погоджено головою сільської ради с.Петрівка 28 серпня 1993 року, про що накладено на листі резолюцію. Тобто Петровська сільська рада в 1993 році дала дозвіл на подальший видобуток вугілля під територією яка знаходиться у віданні Петрівської сільської ради, без проведення будь-яких захисних заходів зі сторони ВАТ «Павлоградвугілля». В жовтні 1999 року шахтою «Степова» було складено договірну ціну на ремонт житлового будинку [ADDRESS] та розрахунок вартості ремонтних робіт на суму 5197 гривен, дана сума була погоджена з [PERSON], про що було зроблено запис представником позивачки, про те що з даною сумою він погоджується, виплату грошової компенсації прохає вирішити протягом 20 днів , тобто до 27 жовтня 1998 року. Завдана матеріальна шкода була сплачена [PERSON] ( який є чоловіком позивачки) 05 серпня 1999 року в сумі 5274,96 гривен ( Т-1, а.с.31,41), з яких 77,96 гривен - послуги банку. З чого суд робить висновок про визнання шахтою «Степовою» ( правонаступник ВАТ «Павлоградвугілля») своєї провини у спричиненні матеріальної шкоди домоволодінню позивачки. Статті 440 та 440-1 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення правових відносин, передбачали, що шкода заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню особою , яка заподіяла шкоду у повному обсязі. Моральна ( немайнова) шкода заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права відшкодовується особою яка заподіяла шкоду. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або в іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 27.02.2006 року встановлено, що ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] на дату проведення експертизи складає 84459 гривен та ПДВ 16892 гривні, а всього 101351 гривна (Т-2, а.с.8-27), а також в мотивувальній частині висновку вказано, що всі будівлі, які знаходяться в домоволодінні позивачки, перебувають у задовільному стані. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині відшкодування їй матеріальної шкоди у розмірі 101351 гривна є надуманими і не містять ніяких законних підстав для їх задоволення, так як будівлі знаходяться у задовільному стані (рік здачі будівель в експлуатацію 1963), ніяких заборон на їх експлуатацію та перебування їх в аварійному стані немає. В матеріалах справи крім договірної ціни та розрахунку на проведення ремонтних робіт, складених відповідачем ВАТ «Павлоградвугілля» в жовтні 1998 року, немає ніяких доказів, які б підтверджували руйнування домоволодіння позивачки після сплати компенсації за спричинену матеріальну шкоду в 1999 році. Ні позивачка, ні члени її сім'ї не зверталися до уповноважених осіб державних установ з проханням оглянути їх домоволодіння на предмет його руйнування після 1999 року, та скласти про це акт, тоді як підтоплення земельної ділянки, яка належить [PERSON] неодноразово оглядалося, про що були складені акти 23 квітня 1999 року та 19 жовтня 2005 року. З чого можливо зробити висновок, що руйнувань будинку після 1999 року не відбувалося. Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що спричинення матеріальної шкоди домоволодіння позивачки було спричинено діями відповідача ВАТ «Павлоградвугілля», а тому вважає за можливе стягнути з них завдану позивачці моральну шкоду. Суд вважає, що факт заподіяння позивачці моральної шкоди наявний, оскільки: належне їй домоволодіння зазнало руйнування, що спричиняло їй та моральні страждання, вона змушена була змінити свій звичний уклад життя, а також хвилювалася за життя та здоров'я своїх малолітніх дітей, які також разом з нею мешкали в с.Петрівка ін відчуває незручності в повсякденному житті. З врахуванням вказаних позивачкою та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачці, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості суд вважає необхідним стягнути на її користь з ВАТ «Павлоградвугілля» 6000 гривен в решті позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved