Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

[PERSON]. звернувся до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд : - Встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 0.0788 га, розташованої за адресою: смт. Краснокам'янка, [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]; - Стягнути з [PERSON]. і [PERSON]. у відшкодування майнової шкоди 5000 гривень солідарно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON]. є власницею зазначеної земельної ділянки, з метою прокладки та експлуатації лінії електромережі позивачу необхідно встановити право користування цією земельною ділянкою, але відповідачі заперечують проти цього, домовленості сторони не досягли. Існуючу лінію електропередач відповідачі знищили, тому позивач просить відшкодувати майнову шкоду. Представник відповідачки [PERSON]. проти позову заперечував з тих підстав, що його довіритель є власником земельної ділянки і таке право може бути обмежено встановленням сервітуту лише у випадках, коли задоволення потреб інших осіб у користуванні земельною ділянкою неможливо задовольнити в інший спосіб. Майнової шкоди ані його довіритель ниця, ані співвідповідач не заподіювали. Відповідач [PERSON]. заперечував проти позову з тих підстав, що не вчинив жодних неправомірних дій, які потягли заподіяння позивачу майнової шкоди. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ВАТ „Крименерго” у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на можливість улаштування лінії електромережі без обмеження прав власника земельної ділянки. Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає з таких підстав. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АРК від 24 вересня 2007 року встановлено, що [PERSON]. є співвласником домоволодіння [ADDRESS] м. Ялта. Власником земельної ділянки площею 0.0788 га, розташованої за адресою: м. Ялта, с. Краснокам'янка, [ADDRESS], на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку є [PERSON]. 9 листопада 1995 року [PERSON]. уклав договір № 1280 з ВАТ „Крименерго”, предметом якого є постачання електричної енергії. На підставі цього договору та відповідної технічної документації улаштував лінію електромережі, частина якої розташована на земельній ділянці відповідачки [PERSON]. Наведені обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Разом з цим позивач у встановленому процесуальним законом порядку не довів, що задоволення його потреб не може бути задоволено іншим способом. Як вбачається з листа Ялтинської міської електромережі ВАТ „Крименерго” від 14 березня 2008 року, існує можливість улаштування лінії електромережі не через земельну ділянку [PERSON]., тобто без обмеження прав законного власника. Та обставина, що лінія електромережі, частина якої розташована на земельній ділянці [PERSON]., улаштована позивачем до набуття права власності на земельну ділянку, правого значення для вирішення справи не має, оскільки з попередніми власниками [PERSON]. договору з будь-яких підстав про обтяження їхнього права не укладав, відповідних судових рішень не ухвалювалось. Отже, зважаючи на зміст норм ст. 319 ЦК України, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову про встановлення сервітуту. Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, то така з урахуванням положень ст. 1166 ЦК України є необґрунтованою. Так, з підстав ст. 61 ч. 3 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON]. являвся власником електричної мережі, зокрема дерев'яних опор з бетонними пасинками, які підтримують лінію від ТП-406 до жилого будинку [ADDRESS] м. Ялта. Однак, протиправних дій чи бездіяльності відповідачі, заперечуючи як власники земельної ділянки проти встановлення сервітуту, не вчинили, а факт зменшення майна позивача належними доказами не підтверджений. При цьому відсутність підстав для призначення експертизи для з'ясування розміру завданої шкоди суд обґрунтував в ухвалі від 21 лютого 2008 року, зазначивши, що відомостей про місцезнаходження пошкодженого майна (електричних опор) матеріали справи не містять, а встановити вартість їх ремонту чи повного відновлення на підставі наявних в матеріалах справи доказів не уявляється за можливе. Таким чином, розглянувши справу в присутності сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши такі доказами, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed