Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 02 серпня 2007 рбку вона уклала з відповідачем [PERSON] попередній договір, відповідно до якого сторони зобов'я­залися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу належної відповідачу квартири. На підтве­рдження виконання у майбутньому зобов'язання відповідач отримав від позивача кошти в сумі 5050 гривень. Посилаючись на те, що сторонами не була дотримана форма договору, який мав бу­ти нотаріально посвідчений, позивач просила визнати його не дійсним і стягнути з відповідача 5050 гривень які він отримав від неї та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що позивач добровіль­но, без будь-якого примусу уклала з ним вказаний договір, відмовилась від укладення основного договору, в зв'язку з чим, відповідно до умов договору він залишив у себе завдаток. Третя особа [PERSON] просив відмовити в задоволення позову з підстав зазначених від­повідачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено "Попередній договір". Відповідно до пункту 1.1 даного договору сторони домови­лись укласти у майбутньому - 02.09.2007 року, договір купівлі-продажу квартири, що належала відповідачу. Відповідно до пункту 5.1 договору, позивач передала відповідачу 1050 гривень "за­вдаток" в рахунок належної плати за квартиру та на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до п.п.5.2, 5.3 договору, у випадку його невиконання з вини покупця вказана сума залишається у продавця, а у випадку невиконання договору продавцем, останній по­вертає покупцю подвійну суму завдатку. Аналізуючи зміст договору суд приходить до висновку про те, що сторони мали на меті укласти змішаний договір, в якому містяться елементи договорів про завдаток та попереднього договору, тому суд при вирішенні даного спору, відповідно до ст. 628 ЦК України застосовує по­ложення актів цивільного законодавства про зазначені договори, а саме ст. ст. 570, 571, 635 ЦК України. Так, відповідно до п.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язують­ся протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встано­влених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основно­го договору, тобто, відповідно до ст. 657 ЦК України він мав бути нотаріально посвідчений, що в даному випадку не мало місце. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі не додержання сторо­нами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, внаслідок чого настає двостороння реституція. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зо-бов'язання і на забезпечення його виконання. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу квартири, а тому отримані відповідачем кошти не можливо розцінювати як завда­ток в рахунок забезпечення договору купівлі продажу, так як вони є авансом, який у всіх випадках невиконання договору підлягає доверненню стороні яка його видала, а сторона, яка отримала аванс ні за яких умов не може бути зобов'язана до його повернення у більшому розмірі. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про ви­знання попереднього договору не дійсним та стягує з відповідача на користь позивача отримані ним кошти в сумі 5050 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені су­дові витрати в сумі 81 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved