Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2007 року в відділі РАЦС адміністрації муніціпального району «Борисовський район» Бєлгородської області на підставі спільної заяви подружжя був розірваний її шлюб з [PERSON], актовий запис № 21. Від спільного життя є дочка [PERSON], [INFO], яка повністю знаходиться на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач відмовляється надавати кошти на її утримання. Оскільки він є батьком дитини, вона вважає, що він зобов”язаний приймати участь в її вихованні та утриманні, тому і просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку на утримання дочки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги змінили і просять стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідача. Вислухавши позивача, представника позивача, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182 -184 та 192 Сімейного Кодексу України. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок укладення шлюбу, який було розірвано на підставі спільної заяви 05 червня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а. с.5), від якого народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с.6), яка на даний час проживає з матір'ю, що стверджується довідкою Борисівського муніціпального унітарного підприємства « Житлово - комунального господарства» Бєлгородської області, Російської Федерації від 03.10.2007 року за № 746 (а.с.4) і перебуває на її утриманні. Згідно вимог ч. 2 ст.182 СК України, зміни до якої внесені Законом України від 22.09.2005 року, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за прожитковий мінімум громадян. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та, беручи до уваги вимоги ст. ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на дитину, оскільки відповідач вже сплачує аліменти в розмірі &frac14; частини на утримання іншої дитини. Суд вважає необхідним в силу ст. 191 СК України стягувати аліменти з 14 грудня 2007 року, тобто від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито на користь держави та судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved