Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди, спричинені їй у користуванні власністю, будинком [ADDRESS], зобов'язав Відкрите акціонерне товариства «Укртелеком» у особі Центру електрозв'язку №5 м.Ялта Кримської філії відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» демонтувати та перенести телефонний блок з зазначеного будинку. Вимоги позивача мотивовані тим, що їй на праві власності належить 16/25 частки будинку [ADDRESS]. Вона є власницею квартири, розташованої на 2 поверсі 2-х поверхового будинку. На даху будинку в 1983 році відповідачем був встановлений телефонний блок. Обслуговування телефонного блоку потребує регулярного доступу до даху будинку, який знаходиться у аварійному стані. Вказана обставина порушує її права як власника квартири. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що телефонний блок був встановлений ще в 1983 році для обслуговування телефонного зв'язку, і небезпеки проживаючих у будинку власників не виникає, оскільки, у 2007 році тільки 3 рази представник ЦЄЗ обслуговував цей блок. Крім того, на підставі існуючого законодавства, обслуговування телефонного зв'язку здійснюється тільки за кошти особи, яка звернулась з таким проханням. Власником квартири у будинку № 9 позивачка стала у 2003 році, а телефонний блок був встановлений набагато раніше, тому згода власника не була потрібна. Також вважає, що своїми діями вони не порушували права позивача та ні чинили їй перешкоди у користуванні будинком. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, підтвердив, що вони є співвласниками будинку, дах будинку потребує ремонту, він також не згодний з находженням телефонного блоку на даху будинку. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 55 Конституції України права свободи громадян захищаються судом. Згідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини й основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу й протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 24 березня 1999 року, кожний при рішенні спору, щодо його цивільних прав і обов'язків, має право на справедливий і відкритий розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, гарантовано право на повагу належної їй власності. Згідно ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, а також до житла. Згідно тлумаченню норм даної Конвенції Європейським судом з прав людини, стаття 8 передбачає такі основні права особи, як право на повагу до приватного життя, сімейного життя, на недоторканність житла. Під порушенням права на приватний простір розуміється втручання в простір особи різними методами: шумом, візуальними подразниками тощо. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом майнового свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України - право приватної власності нерушимо, кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. У чинність ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 16/25 часток будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва на спадщину від 18 грудня 2003 року (а.с.21). Частина будинку, в якій мешкає позивач розташована на другому поверсі будинку. На даху цього будинку відповідачем у 1983 році був встановлений телефонний блок, якій потрібен для надання телефонного зв'язку. З приводу виносу встановленого телефонного блоку з даху будинку, 14 листопада 2006 року позивач звернулась із заявою до центру електрозв'язку №5. Відповіддю відповідача від 07 грудня 2006 року [PERSON] було роз'яснено, що відповідно Закону України «Про телекомунікації», Постанови КМ України від 29.01.96 року, № 135 перенос телекомунікаційних мереж, що знаходяться в зоні забудови, відповідно до технічних умов, наданих власниками цих мереж за власні кошти замовників. Роз'яснено право звернутися за наданням їй технічних умов для можливого переносу телефонного блока, однак [PERSON] не надавала замовлення, оскільки вважає, що перенос повинен бути здійснений за її вимогами за рахунок відповідача (л.с.8), аналогічна відповідь надана позивачу і Ялтинським виконкомом (л.с.6). Як встановлено судом, в результаті встановлення телефонного блоку на даху будинку право позивача на вільне і безперешкодне користування ним було порушено. Відповідач вважає можливим перенос телефонного блоку при умові виконання п.5 ст.31 Закону України «Про телекомунікації», однак, суд вважає таке посилання необґрунтованим, так як телефонний блок був встановлений до моменту набуття позивачем права власності, яке є гарантованим державою та переважним перед Правилами охорони ліній зв'язку, тому повинно бути захищено судом. Правовідносини існувавши на момент 1983 року змінилися після переходу будинку у власність і регулюються на теперішній час нормами закону про право власності і в цій частині посилання позивача на необхідність в таких випадках договірних відносин є правомірним. При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до довідки КП «РЄО №1» та дефектного акту від 20.02.2008 року, дах будинку [ADDRESS] знаходиться в аварійному стані та потребує капітального ремонту, встановлена телефонна коробка додатково руйнує дах, загрожує обвалом. Таким чином, знаходження телефонного блоку на даху будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися власністю, а саме: самостійно без погодження з відповідачем прийняти рішення про проведення ремонтних робіт, необхідністю допускати сторонню людину в будинок для обслуговування телефонного блоку, випробувати у зв'язку з цим незручності і т.п. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved