Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-31 00:00:00

В липні 2007 року [PERSON] звернулась з позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] Будинок був збудований на самовільно зайнятій земельній ділянці та в експлуатацію введений не був. В листопаді 2007 року [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про визнання права власності на &frac12; частину домоволодіння [ADDRESS] - як за учасником спільної сумісної власності подружжя, та на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]; визнання за [PERSON]право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; визнання за [PERSON] право власності на власності на &frac12; частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]; визнання за відповідачкою [PERSON] право власності на власності на &frac12; частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] після смерті [PERSON]. [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на &frac12; частину домоволодіння та земельної ділянки, якими користувався при житті та які належали померлому [INFO] її батьку, [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON]звернулися з апеляційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2008 року, яким їх позовні вимоги задоволені повністю, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: визнано за [PERSON] право власності на &frac12; частину домоволодіння [ADDRESS] - як за учасником спільної сумісної власності подружжя, та на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]; визнано за [PERSON]право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на власності на &frac12; частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на власності на &frac12; частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON], [PERSON]просять рішення суду в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по &frac12; частині земельної ділянки скасувати і провадження у справі в цій частині закрити. Незаконність рішення суду в цій частині апелянти пов”язують з тим, що, як їм стало відомо в судовому засіданні, рішенням Чернігівської міської ради №330 від 20 грудня 1999 року без відома та згоди забудовника [PERSON], земельна ділянка площею 502 кв.м., на якій розташований жилий будинок по [ADDRESS], передана в постійне користування спадкодавцю [PERSON], а рішенням виконкому Чернігівської міської ради №205 від 21 серпня 2000 року передана останньому у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та виданий Державний акт про право власності на землю. На думку апелянтів, такі рішення виконкому є незаконними, оскільки зазначені питання вирішувались без відома [PERSON], , яка є забудовником спірного будинковолодіння, а [PERSON] як член сім”ї забудовника не мав права самостійно ставити питання про визнання за ним право власності на земельну ділянку, а тому в даний час вони в судовому порядку оскаржують рішення про передачу в користування та приватизацію земельної ділянки. Вважають, що рішення суду в оскаржуваній ними частині порушує їх конституційні права та інтереси, оскільки відповідно до норм ст.ст.38 та 40 ЗК України для будівництва житла і його обслуговування надається земельна ділянка. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. По справі встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] з вимогами про визнання за ними та відповідачкою права власності на частину домоволодіння, яке розташовано по вул. Папанінців в м.Чернігові і було зведене на самочинно зайнятій земельній ділянці. З такими ж зустрічними вимогами звернулася [PERSON] до [PERSON] Рішенням Чернігівської міської ради від 20 грудня 1999 року, [PERSON] була надана в постійне користування земельна ділянка по [ADDRESS] для змоги прийняти в експлуатацію самовільно збудованого житлового будинку. 26.12.2006 року [PERSON] помер. Будинок в експлуатацію прийнятий не був. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зазначена норма закону спрямована на захист прав та інтересів особи- забудовника, самочинність будівництва якої полягає саме в будівництві нерухомого майна на земельній ділянці, що не призначена для цієї мети, але з дотриманням всіх будівельних, пожежних та інших норм. Визнаючи право власності в порядку спадкування на самочинно зведене домоволодіння, суд не врахував, що до складу спадщини входять лише ті права і обов”язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Неправомірність набуття речей у результаті протиправних дій, рівне як і незаконне володіння ними, не створює права власності у спадкодавця, а тому й не дає підстав для виникнення його у спадкоємців останнього. Судом встановлено, що домоволодіння було збудоване на самовільно зайнятій земельній ділянці та у встановленому порядку право на нього за спадкодавцем визнано не було. За таких обставин до складу спадщини спірне домоволодіння не увійшло і право на них у сторін не виникло, тобто, позивачі звернулися до суду за захистом не існуючого права. За таких підстав рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог про відмову в задоволенні як позовних вимог, так і зустрічного позову.

Outcome: partial