Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом і просить постановити рішення яким змінити дату її звільнення з посади шеф - кухаря з 19.02. 2007 р. на 05.06.2007 р., стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 20 лютого 2007 р. по 01 червня 2007 р., завдану моральну шкоду в сумі 3500 грн., а також стягнути на її користь витрати на правову допомогу по справі в сумі 750 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю і в обґрунтування своїх позовних вимог суду пояснила, що з 28 серпня 2006 р. по 19 лютого 2007 р. вона працювала в ПТУ № 39 на посаді майстра виробничого навчання, а потім на посаді шеф - кухаря. 21.12.2006 р. вона подала заяву про звільнення з посади шеф - кухаря за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, але в зв'язку із її хворобою звільнення не відбулось так як директором ПТУ № 39 був виданий наказ про проведення ревізії і при цьому директор висловлював погрози, їй стало зле і вона була поміщена на стаціонарне лікування. Після Лікарняного вона звернулась до директора ПТУ з проханням видати наказ про її звільнення, але директор їй відмовив, пославшись на те, що він її звільнить після погашення недостачі. 19 лютого вона повторно звернулась із письмовою заявою до директора ПТУ про її звільнення з 19.02.2007 р., але звільнення знову не відбулося тому, що трудову книжку в той же день їй не видали, а також не виплатили належні розрахункові кошти. Лише після подачі нею позовної заяви в Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області 12.03.2007 р., був виданий наказ про її звільнення з 19.02.2007 р. про, що зазначено у трудовій книжці, а розрахункові кошти вона отримала 05 червня 2007 р. по пошті. Вважає, що її звільнення відбулось з порушенням тому просить суд змінити дату її звільнення, стягнути середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку з 19.02 2007 р. по 05.06.2007 р. Крім того в результаті незаконного звільнення їй завдана моральна шкода яка полягає в тому, що погіршився стан її здоров'я, вона втратила нормальні життєві зв'язки, їй необхідно прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, завдану моральну шкоду оцінює в 3500 грн. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю і суду пояснив, що [PERSON] була звільнена з посади шеф - кухаря у відповідності з діючим законодавством про працю України. 21 грудня 2006 р. позивачка подала заяву про її звільнення по п. 1 ст. 36 КЗпП України, але оскільки сторони трудового договору дату звільнення не узгодили тому звільнення не відбулося, а позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні. Після виходу на роботу 20.02.2007 р. позивачка написала заяву про звільнення з 19.02.2007 року за угодою сторін, тому керівник ПТУ № 39 видав наказ № 13-к від 20.02.2007 року про звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 19.02.2007 року. В зв'язку з тим, що ревізією ПТУ № 39 була виявлена недостача і порча продуктів, директор наказав не видавати позивачці трудову книжку і розрахункові кошти до тих пір доки остання не погасить недостачу, тому позивачці трудова книжка і розрахункові кошти певний час не видавалися. Позивачка неодноразово запрошувалась отримати трудову книжку і розрахункові кошти і лише 01.06.2007 р. їй були надіслані кошти. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28 серпня 2006 року наказом № 209 директора ПТУ № 39 [PERSON] була прийнята на роботу на посаду майстра виробничого навчання, тобто з нею у відповідності до ч. 1 ст. 21 КЗпП України був укладений безстроковий трудовий договір. 06 листопада 2006 року наказом № 206 директора ПТУ № 39 [PERSON] за власною згодою була переведена на посаду шеф - кухаря ПТУ № 39. 21 грудня 2006 року позивачка із письмовою заявою звернулася до директора ПТУ № 39 про звільнення її з посади шеф - кухаря за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Звільнення не відбулося в зв'язку з хворобою позивачки, яка перебувала на стаціонарному лікуванні. Наказом директора ПТУ № 39 від 28 грудня 2006 р. № 375 була створена комісія для проведення інвентаризації і залишків продуктів харчування в їдальні професійно - технічного училища. По результатах інвентаризації був складений акт в якому була зафіксована недостача матеріальних цінностей на суму 669 грн. 49 коп., а також виявлений надлишок продуктів на суму 264 грн. 85 коп. Судом з урахуванням викладеного встановлено, що 10 січня 2007 року позивачка з'явилася до директора ПТУ № 39 з метою отримати наказ про своє звільнення, а також отримати трудову книжку і розрахункові кошти, але з боку директора ПТУ вона почула в свою адресу, що якщо вона не погасить недостачу то буде звільнена за недовіру. Після цього інциденту позивачка була поміщена на стаціонарне лікування. 20 січня 2007 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до адміністрації ПТУ № 39 з проханням ознайомити її з наказом про звільнення і отримати трудову книжку та довідку про середній заробіток, але їй було відмовлено. Проведеною перевіркою територіальною державною інспекцією праці у Кіровоградській області встановлено, що на день проведення перевірки 27 лютого 2007 року у книзі наказів не встановлений наказ про звільнення [PERSON], а також листом [PERSON] була повідомлена, що станом на 23.02.2007 р. вона не була звільнена з роботи, але у трудовій книжці адміністрація ПТУ вказала дату звільнення 19.02.2007 р. Таким чином, доводи представника відповідача, що звільнення [PERSON] відбулось відповідно до вимог чинного законодавства України про працю спростовується дослідженими в судовому засіданні вищезазначеними письмовими доказами. Згідно роз'яснень, що містяться в п 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року /Із змінами/, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у судовому засіданні довів і надав суду докази у підтвердження того, що адміністрація ПТУ № 39 в порушення вимог п. 1 ст. 36 КЗпП України самостійно без узгодження з нею, на власний розсуд змінила дату її звільнення визначену за домовленістю сторонами, тому запис у трудовій книжці позивачки не відповідає дійсності, а саме 19.02.2007 р., а в дійсності звільнення відбулося 05.06.2007 р., коли їй була видана трудова книжка і виплачені розрахункові кошти. Але суд не може погодитися з доводами позивачки відносно дати звільнення, тобто не в день отримання нею трудової книжки, а день коли адміністрація ПТУ № 39 здала трудову книжку позивачки і розрахункові кошти для відправки позивачці, що підтверджується поясненнями позивачки. Представник відповідача заперечення на позов побудував на припущеннях, тому суд приходить до висновку, що позивачку звільнено з роботи в порушення вимог чинного трудового законодавства України. З зазначених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну дати звільнення підлягають задоволенню: слід визнати, що [PERSON] була звільнена з посади шеф - кухаря ПТУ № 39 з 01.06.2007 р. Згідно довідки ПТУ № 39 середньоденний заробіток [PERSON] на момент звільнення становить 23 грн. 82 коп., Підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, за період з 20 лютого 2007 року по 01 червня 2007 року, включно, що становить 68 днів. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за вказаний період в розмірі (21,37 грн. х 68 дн.) = 1453 грн. 16 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, що позивачку звільнено з роботи 01 червня 2007 р., а тому у її трудовій книжці підлягає зміненню дата звільнення з роботи 01.06.2007 р. і з відповідача на її користь необхідно стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 1354 грн. 16 коп. за період з 20.02.2007 р. по 01.06.2007 р., а також завдану моральну шкоду в сумі 200 грн., і 750 грн. юридичної допомоги.

Outcome: partial