overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки, посилаючись на те, що при прийнятті на роботу до Маргиланського шовкокомбінату на її дошлюбне прізвище - [PERSON], була виписана трудова книжка, яку вона при настанні пенсійного віку надала до управління Пенсійного фонду України у Красногвардійському районі, а також надала копію свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого її прізвище після укладання шлюбу [PERSON]. Однак представниками заінтересованої особи свідоцтво прийнято не було, їй рекомендовано звернутися до організації, яка видавала трудову книжку для внесення змін. Через те, що Маргиланського шовкокомбінату вже не існує просила встановити юридичний факт належності їй трудової книжки, виданої 26.09.1969 року на ім'я[PERSON] У судове засідання заявник не з'явилася, надіслала письмову заяву в якій просить заявлені вимоги задовольнити. Представник управління ПФУ у Красногвардійському районі у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в якій не заперечувала проти задоволення заяви. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 1969 року Маргиланським шовкокомбінатом на ім'я [PERSON],[INFO] року народження, виписано трудову книжку, а 25.09.1972 року зроблено запис про сміну її прізвища на [PERSON], але без скрімлення запису відповідною печаткою. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що [PERSON] 23 вересня 1972 року уклала шлюб з [PERSON]. та її прізвище після укладання шлюбу - [PERSON] Відповідно до копії паспорта, анкетні дані заявника - [PERSON], яка народилася[INFO] року. У зв'язку з наведеним суд вважає, що робітником Маргиланського шовкокомбінату при видачі трудової книжки після звільнення не внесені данні про зміну прізвища. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви[PERSON]. про встановлення факту належності їй трудової книжки, що передбачено п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

[PERSON].звернулась до суду із позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим що вона з відповідачем полягає в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1999 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2007 року вони припинили сімейно-шлюбні відношення, із-за несумісністю характерів, відповідач проживає окремо, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; частки заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач проти позову не заперечував. Вислухав сторони дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом розглядом встановлено, що сторони по справі полягають в зареєстрованому шлюб з 05 червня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 05 червня 1999 року виданому Будинком Одруження м. Сімферополя, актовий запис № 317. Від сумісного життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відношення не склалися. Причиною розпаду сім'ї є те, що подружжя не зійшлись характерами по різному дивляться на життя, відповідач матеріальної допомоги на утримання сім'ї ні надає. Спору про розподіл майна не має. Шлюб у обох з подружжя перший. Дитина залишається мешкати з матір'ю. Відповідач. згоден сплатити судові витрати. Таким чином судом достовірно встановлено, що сім'я розпалась повністю, шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. ст. 110-112, 199,200 Сімейного Кодексу України, ст.. ст..130, 174, 213, 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим що вона одружена з відповідачем з 30.12.2005р. Від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач з вересня 2007року не оказує ні якої матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини, просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі &frac14; частки усіх його доходів щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав в повному об'ємі. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі полягають в зареєстрованому шлюбу з 30 грудня 2005 р. про що свідчить свідоцтво про одруження виданого Залізничним відділом РАЦС Сімферопольського МУЮ. Від сумісного життя вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із матерю, відповідач надає матеріальну допомогу, але, на думку позивачки в недостатньому об'ємі. Відповідач має постійне місце мешкання , є лікарем - анестезіологом шостої міської лікарні , про що свідчить довідка про його заробіток із зазначеного лікарняного закладу. У відповідності до ст. 180 Сімфейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, ст. ст. 180,-183 Сімейного Кодексу України, ст.. ст.. 213, 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO]. Оскільки відповідач не проживає однією сім'єю з позивачкою та донькою, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, [PERSON]. просить стягнути з Тарасенка М.І. аліменти на утримання доньки до її повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Донька проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою (а.с. 4). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання доньки. Спірні правовідносини регулюються ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Заявник звернувся з позовом до суду до відповідача про призначення строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [PERSON] помер його рідний батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], вклади в Ощадному банку СРСР а також земельна ділянка розміром 0.6 га в кооперативі „Цукровик” яка виділена в приватну власність за рішенням Новоукраїнської міської ради 26.06.1997 року за № 577. Оскільки після смерті мого батька його мати залишилась проживати у будинку [ADDRESS] то позивач вважав що вона прийняла спадщину і відповідно набула права на спадкове майно. Після смерті матері [PERSON] [PERSON] виявилось що батьки були розлучені а тому строк був пропущений. Позивач просить суд надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився та надав заяву в якій просить суд справу за його позовом розглянути без його участі, свої вимоги підтримує повністю. Відповідачі у попереднє судове засідання не з'явилися та надали заяви в яких просить суд справу розглянути без участі їх представників, позовні вимоги визнають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер рідний батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], вклади в Ощадному банку СРСР, а також земельна ділянка розміром 0.6 га в кооперативі „Цукровик” яка виділена в приватну власність за рішенням Новоукраїнської міської ради 26.06.1997 року за № 577. Оскільки після смерті батька мати залишилась проживати у будинку [ADDRESS] позивач вважав що вона прийняла спадщину і відповідно набула права на спадкове майно. Після смерті матері [PERSON], [PERSON] виявилось що батьки були розлучені, а тому строк був пропущений. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги викладене суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, а тому вважає можливим визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Заявниця звернулася з позовом до суду до відповідача про призначення строку для подання заяви про прийняття спадщини , посилаючись на те, що [PERSON] помер її рідний батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно а саме вклад в Ощадному банку СРСР № 3017 але по своїй смерті батько заповіту про спадщину не залишив а отже ні я ні мати не знали про існування даного рахунку а тому строк був пропущений отже позивач просить суд надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка у попереднє судове засідання не з'явилася та надала заяву в якій просить суд справу за її позовом розглянути без її участі, свої вимоги підтримує повністю. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився та надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Представник зацікавленої особи в попереднє судове засідання не з'явився але надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі,позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер рідний батько позивачки -[PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно а саме вклад в Ощадному банку СРСР № 3017 але по своїй смерті батько заповіту про спадщину не залишив а отже ні я ні мати не знали про існування даного рахунку а тому строк був пропущений отже позивач просить суд надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги викладене суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, а тому вважає можливим визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Позивач АК «Харківобленерго» 20.02.2008 року звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за використану електроенергію. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідачі, згідно довідки про склад сім'ї мешкають у [ADDRESS]і є споживачами електричної енергії, що постачає АК «Харківобленерго». Особистий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім'я [PERSON] Відповідачи системно нехтують своїм обов'язком щодо повної та своєчасної оплати отриманних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.09.2006 р. - 26.11.2007 р. у сумі 172 грн 47 коп , яка до теперішнього часу в повному обсязі не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідачи про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідно до ст..ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з електропостачання віднесено до комунальних. Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону встановлює обов'язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст.. 67, 68 Житлового Кодексу України передбачають, що плата за комунальні послуги вносить с своєчасно, але окремо від плати за користування житлом. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають в будинку, послуга постачання в якому надається позивачем. Внаслідок несвоєчасної сплати за надані послуги з'явилася заборгованість за період з 01.09.2006 р. - 26.11.2007 р. у сумі 172 грн 47 коп, яка підлягає сплати. Заборгованість суд стягує в солідарному порядку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

ВАТ “Волиньгаз” в особі Володимир-Волинського управління по газопостачанню та газифікації звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за спожитий природний газ в сумі 1687 грн. 37 коп., покликаючись у позовній заяві на те, що позивачем за місцем проживання відповідача відповідно до договору про надання послуг з газопостачання надаються комунальні послуги з газопостачання, однак відповідач встановлених законом і договором щомісячних платежів на рахунок позивача не вносить, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.02.08р. у сумі 1687, 37 грн. Незважаючи на неодноразові попередження, відповідач добровільно сплачувати борг не бажає. Позивач у позовній заяві просить суд відповідно до ст.ст. 526, 530, 625, 901, 903 ЦК України стягнути з відповідача [PERSON] в його користь борг за спожитий природний газ у сумі 1687, 37 грн. У судовому засіданні представник позивача Василець М.Г. позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини і докази. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю та подала суду відповідну письмову заяву. Судом роз'яснено сторонам наслідки прийняття визнання відповідачем позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на законних підставах може бути прийняте судом шляхом ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачеві за місцем її проживання відповідно до договору про надання послуг з газопостачання позивачем надаються комунальні послуги з газопостачання, однак в порушення умов договору відповідач не вносить на рахунок позивача щомісячних платежів за спожитий природний газ, внаслідок чого станом на 01.02.08р. за відповідачем рахується заборгованість за ці послуги в сумі 1687, 37 грн., яку добровільно сплачувати позивачеві вона не бажає, що стверджується такими доказами: договором про надання послуг з газопостачання № 3707 від 22.11.2005р.; розрахунковою картою абонента за 2005 - 2008 р.р.; попередженням від 24.05.07 та поясненнями представника позивача. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги ( газ ) береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Відповідно до п.5.2.3 Договору про надання послуг з газопостачання, укладеного 22.11.07р. між сторонами, відповідач зобов'язувався своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, тобто відповідно до п.8 зазначеного Договору до 25 числа поточного місяця Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в строк, встановлений у ньому. Отже вимоги позивача є обґрунтованими і законними. На підставі ст. 162 Житлового Кодексу Української РСР, ст. ст. 526, 530, 901, 903 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про оспорювання батьківства посилаючись на те, що 29.11.1993 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який було зареєстровано в Первомайському відділі запису актів громадського стану Миколаївської області. [INFO] відповідачка народила дитину доньку [PERSON], яка народилась під час спільного проживання, внаслідок чого відповідачкою без його відома було подано заяву Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про реєстрацію народження дитини відповідно до якої його було записано батьком. Про те, що він був записаний батьком він дізнався через деякий час від відповідачки. Позивач не погоджується зі своїм батьківством через те, що на час зачаття дитини між ним та відповідачкою ніяких стосунків не було, так як він познайомився з нею лише в жовтні 1993 року, і через те, що в дитинстві він отримав тяжкі опіки репродуктивного органу, що вкрай негативно вплинуло на його репродуктивність, а також той факт, що відповідачка ніколи не заперечувала, що дитина не від нього та відкрито про це говорила. Просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON]. Позивач при попередньому розгляді справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка при попередньому розгляді справи позов визнала в повному обсязі, та пояснила, що дійсно її дочка [PERSON] від іншого чоловіка. Позивачу вона повідомила після спливу певного часу, що його записано батьком дитини. Заслухавши позивача, відповідачку та дослідивши матеріали справи суд вважає що позов обґрунтований і підлягає задоволенню оскільки при попередньому розгляді справи встановлено, що позивач з відповідачкою уклали шлюб 29.11.1993 року. Дитина у відповідачки, яку вона назвала [PERSON], народилася [INFO]. Позивач був зазначений батьком дитини на підставі ст. 133 СК України. Шлюб між сторонами було розірвано 01.10.1996 року /а.с.9/. Відповідно до довідки лікаря уролога позивач частково втратив репродуктивну функцію /а.с.8/. Відповідачка в ході попереднього розгляду справи визнала, що її донька [PERSON] була зачата від іншого чоловіка і вона про, це повідомила позивауа після спливу певного часу. Згідно зі ст. 136 СК України особа яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Визнання позову відповідачкою не суперечить сімейному законодавству та не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку виключити відомості про батьківство позивача з актового запису про народження [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved