Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 вересня 1995 року по 9 грудня 2004 року працювала санітаркою психоневрологічного відділення Бородянського будинку-інтернату для пристарілих та інвалідів Київської області, звідки звільнилася за власним бажанням. Працюючи в даному закладі, вона відносилася до категорії працівників галузі охорони здоров'я, які мають право відповідно до внесених змін до ст.25 Земельного кодексу України від 20 квітня 2004 року та ст.77 Основ Законодавства України про охорону здоров'я на безоплатне одержання у власність земельної ділянки. При зверненні із заявою до Бородянської районної державної адміністрації про виділення їй земельної ділянки на території Новозаліської сільської ради їй було відмовлено в одержанні земельної ділянки, через те, що вона не працювала на даний час в Бородянському будинку-інтернаті. Позивачка вважає, що має право на отримання земельної ділянки з моменту набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо надання земельних ділянок працівникам освіти, культури та охорони здоров'я" від 20 квітня 2004 року і не припинилося після її звільнення з будинку-інтернату 9 грудня 2004 року. Просила визнати за нею право на земельну ділянку як працівнику галузі охорони здоров'я в розмірі норми безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу чи резервного фонду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Представник Бородянської районної державної адміністрації Брицька А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивачка звільнилася 9 грудня 2004 року, а зміни до ст.25 Земельного кодексу України були опубліковані лише 30 грудня 2004 року, тобто після її звільнення. Новозаліська сільська рада, Бородянське управління земельних ресурсів в судове засідання своїх представників не направили, про причини неявки їх не повідомили. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, представника Бородянської районної державної адміністрації Брицької А.М., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що позивачка (дошлюбне прізвище [PERSON]) з 20 червня 1995 року по 9 грудня 2004 року працювала санітаркою психоневрологічного відділення в Бородянському будинку-інтернаті для пристарілих та інвалідів, звідки звільнилася за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки, довідкою № 229 від 27 грудня 2007 року та копією свідоцтва про шлюб (а.с.7,8,11,12). Відповідно до довідки Новозаліської сільської ради № 1009 від 27 грудня 2007 року (а.с.6) [PERSON] не користується земельною ділянкою. Відповідно до копії заяви (а.с.9) позивачка 27 грудня 2007 року зверталася до Бородянської районної державної адміністрації з проханням виділити їй земельну ділянку в розмірі норми безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу чи резервного фонду на території Новозаліської сільської ради. Згідно з відповіддю № 6-21-991 від 16 квітня 2008 року (а.с.36) до Бородянської районної держаної адміністрації від Бородянського будинку-інтернату документи [PERSON]на отримання земельної частки (паю) не надходили. З листа Бородянського будинку-інтернату № 29 від 14 квітня 2008 року (а.с.37) вбачається, що документи [PERSON] подавалися до Бородянської районної державної адміністрації на отримання земельної ділянки в грудні 2007 року, але вони були повернені у зв'язку з тим, що [PERSON] звільнилася з роботи за власним бажанням 9 грудня 2004 року, а не у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку. Відповідно до ч.1 ст.25 Земельного кодексу України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання земельних ділянок працівникам культури, освіти та охорони здоров'я, що проживають у сільській місцевості" від 20 квітня 2004 року, який набирає чинності з дня його опублікування, а саме з 30 грудня 2004 року, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ, організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Оскільки позивачка на момент набрання чинності вищевказаного Закону та на момент звернення до Бородянської районної державної адміністрації не була працівницею Бородянського будинку-інтернату, то суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed