Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2004 року і від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та буде вподальшому проживати з відповідачкою. Сімейне життя у них з відповідачкою не склалося, так як вони мають різні погляди на життя, виховання сина, ведення господарства, через що не розуміють один одного, більше дев»яти місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Тому просив шлюб з відповідачкою розірвати. В жовтні 2007 року відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просила стягнути з нього на свою користь грошову компенсацію за належну їй частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ-21115-120-20 у розмірі 28466 грн. 66 коп., що становить 2\3 його вартості, враховуючи інтереси їх з позивачем неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, викладене підтвердив, зустрічний позов [PERSON] визнав частково, погодився сплатити відповідачці грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в сумі 3885 грн. 97 коп., що становить 1\2 частину внесених ними під час спільного проживання з жовтня по грудень 2006 року спільних коштів на оплату кредиту, отриманого позивачем для придбання спірного автомобіля. В іншій частині вимоги [PERSON] вважав безпідставними, так як частину коштів на придбання автомобіля в сумі 5000 доларів США він позичив у своєї матері, а іншу частину отримав по кредитному договору, укладеному ним з АКБ «Правекс-Банк», платежі за яким з січня 2007 року сплачував самостійно. До того ж, під час експлуатації автомобіля він двічі був пошкоджений в дорожньо-транспортних пригодах, через що його вартість знизилась, однак, від проведення автотоварознавчої експертизи відмовився. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнали, на розлучення погодились, зустрічний позов підтримали і викладене в ньому підтвердили, вважали, що спірний автомобіль має бути визнаний спільним майном подружжя, так як договори позики та кредиту позивач уклав в інтересах сім»ї і отримані за ними кошти вклав в придбання автомобіля для потреб сім»ї під час їх спільного проживання. Вислухавши позивача, відповідачку та її представника [PERSON], покази свідків [PERSON] і [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 10 серпня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та свідоцтва про народження \а.с.3-4\. Як вбачається з пояснень сторін, сімейне життя у них не склалося, так як вони мають різні погляди на життя, виховання сина, ведення господарства, з 17 грудня 2006 року вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і їх шлюб існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно договору купівлі-продажу від 7 вересня 2006 року під час спільного проживання сторін на ім»я [PERSON] був придбаний автомобіль ВАЗ-21150-120-20 вартістю 42700 грн. \а.с.18-20\. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В обгрунтування своїх заперечень щодо визнання вказаного автомобіля спільним майном подружжя [PERSON] посилається на те, що даний автомобіль був придбаний за його особисті кошти, отримані ним за договорами позики та кредиту, зобов»язання та витрати за якими несе лише він. При цьому позивач визнає право спільної сумісної власності їх з відповідачкою подружжя лише на кошти, сплачені ним по кредиту під час їх спільного проживання, тобто, з жовтня по грудень 2006 року в сумі 7771,91 грн. \4156,15 грн. + 1792,75 грн. + 1823,05 грн.\. Як вбачається з матеріалів справи \а.с.70\, показів свідків [PERSON]і [PERSON], що також визнається і сторонами, позивач дійсно 9 вересня 2006 року уклав договір позики з [PERSON], за яким отримав від неї у борг для придбання автомобіля 5000 доларів США. Також 15 вересня 2006 року позивачем з метою своєчасної оплати вартості придбаного автомобіля було укладено кредитний договір № 1009-008\06Р з АКБ «Правекс-Банк», за яким йому надано кредит на суму 5000 доларів США терміном з 15 вересня 2006 року до 15 вересня 2011 року зі сплатою 12 відсотків річних \а.с.24-29\ Однак, відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, оскільки договори кредиту та позики були укладені позивачем в інтересах сім»ї, як вбачається з даних договорів та що визнали сторони в судовому засіданні - для придбання автомобіля для потреб їх сім»ї, то кошти, отримані за цими договорами належали їм на праві спільної сумісної власності як подружжю, а тому твердження позивача про те, що дані кошти були його особистою власністю є безпідставними. До того ж, відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Як вбачається з самого кредитного договору, квитанцій на оплату \а.с.46-47,73-74\ та визнається сторонами, кошти, отримані за договорами позики і кредиту, були витрачені на придбання спірного автомобіля, а тому обов»язки за цими договорами несе і відповідачка. За таких обставин суд вважає, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя сторін. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно договору купівлі-продажу від 7 вересня 2006 року вартість спірного автомобіля становить 42700 грн. \а.с.18-19\. Оскільки позивач відмовився від проведення автотоварознавчої експертизи, то суд не приймає до уваги його посилання на зменшення вартості автомобіля через його пошкодження та вважає за необхідне визначити частки сторін у праві спільної сумісної власності, виходячи з вищезазначеної вартості. Тому частка кожного із сторін в праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль буде становити 21350 грн. \42700 грн. : 2\. Так як спірний автомобіль є неподільною річчю, то суд вважає за необхідне залишити даний автомобіль позивачу та стягнути з нього на користь відповідачки компенсацію її частки в спільному майні подружжя у вказаній сумі. При цьому суд не вбачає підстав для збільшення частки позивачки та стягнення компенсації в більшому розмірі, як вона того просить, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження її посилання на необхідність захисту інтересів неповнолітньої дитини, будь-яких доказів недостатності отримуваних нею аліментів для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини суду не надано, а тому в іншій частині зустрічного позову необхідно відмовити.

Outcome: partial