Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

В вересні 2007 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зобов”язати відповідача укласти договір „Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій” з урахуванням фактично наданих послуг, стану будинку на день укладення договору та Постанови КМУ №560 та відшкодувати понесені судові витрати по справі. Під час розгляду справи позивачкою 19.11.2007 р. було надано заяву про зміну позовних вимог, в якій вона просила зобов”язати КП „Прилукижитлобуд” провести перерахунок виставлених рахунків з урахуванням кількісних та якісних показників наданих та спожитих послуг. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20 лситопада 2007 року позов задоволено. Стягнуто з КП „Прилукижитлобуд” на користь [PERSON] понесені нею витрати при зверненні до суду з позовом у розмірі 24 грн. 50 коп. В апеляційній скарзі КП „Прилукижитлобуд” просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що договір „Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій”, тарифи були розроблені з урахуванням вимог постанови КМУ № 560 від 12.07.2005 р. „Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій”, ЗУ „Про житлово-комунальні послуги”, ЗУ „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”. Також вказують на те, що позивачем в порушення вимог ст.ст.57-60 ЦПК України не було надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, а саме: відсутні докази звернень до відповідача з приводу надання неякісних послуг, про проведення перерахунку, не нанадо акту-претензії. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників КП „Прилукижитлобуд”, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольнячи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач запропошувавши позивачці укласти договір „Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій” порушив вимоги постанови КМУ за № 560 від 12.07.2005 р. „Про завтердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій”, згідно якої не врахував розмір тарифів по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг. Проте з таким висновком апеляційний суд погодитись не може виходячи з наступного. Відповідно до ст.31 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” порядок формування цін /тарифів/ на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці /виробники/ здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до ст. 7 даного Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів /на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням. Частиною 2 ст.14 закону передбачено, що ціни /тарифи/ на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2005 р. № 560, розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається по кожному будинку окремо залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з типовим переліком послуг (додаток). Таким чином, тарифи розробляються з урахуванням вимог віищезазначеної постанови КМУ. Крім того судом встановлено, що позивачка з приводу надання неякісних послуг до відповідача не зверталася, як це передбачено ч.1 ст.18 вищезазначеного закону, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Як встановлено матеріалами справи і цього не заперечували сторони, комунальні послуги, передбачені Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2005 р. № 560, відповідачем надавалися, позивачка їх оплачувала., а тому посилання [PERSON] в своїх запереченнях на апеляційну скаргу на те, що складання акту-претензії та звернення зі скаргами щодо якості наданих послуг стосується лише сторін договірних відносин не заслуговує на увагу. Таким чином вимоги [PERSON] є необгрунтованими та недоведеними жодною обставиною та фактом, на які вона посилається, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed