Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

У листопаді 2006 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати наказ ТОВ «Аероміст-Харків» №112/л від 16.10.2006 року за підписом в.о. виконавчого директора ВАТ «Аероміст-Харків» [PERSON] про його звільнення, як незаконний та поновити його на роботі на посаді командира повітряних суден Ан-140, Ан-24; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. В ході судового розгляду позивач доповнив свої вимоги та просив виплатити йому заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати незаконного звільнення 16.10.06 р. в розмірі 1850 грн. за кожний місяць, а також різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період 01.08.06 р. по 16.10.06 р. в подвійному розмірі. Також, позивач просив визнати повторне звільнення його з роботи - грубим порушенням законодавства про працю та покласти на службову особу, винну в незаконному звільненні позивача обов»язок покрити шкоду, заподіяну ТОВ «Аероміст-Харків» у зв»язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив суму середнього заробітку та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. стягнути з власника ТОВ «Аероміст-Харків» на момент незаконного звільнення - ТОВ «ІнтерАМІ» ЛТД, та покласти обов»язок покрити шкоду, заподіяну власнику ТОВ «Аероміст-Харків» на момент незаконного звільнення - ТОВ «ІнтерАМІ» ЛТД з оплати працівникові часу вимушеного прогулу на в.о. виконавчого директора ТОВ «Аероміст- Харків» [PERSON] При цьому, позивач посилався на те, що, як командир повітряного судна повинен керуватися нормами робочого часу і часу відпочинку екіпажа повітряного судна і з»являтися на роботі згідно наряду на польоти літаків, отже відсутні факти його спізнення на роботу, відображені у наказах, що стали підставою для його звільнення. Крім того, він вказував на те, що підприємство позбавило його можливості оскаржити накази про накладення дисциплінарних стягнень до комісії по трудових спорах, а сам наказ про звільнення видано неправомочною особою, оскільки [PERSON] не мала на це повноважень. В судовому засіданні позивач всі позовні вимоги підтримав, представник відповідача ТОВ «Аероміст-Харків» в перших судових засіданнях проти позову заперечував в повному обсязі, пояснюючи, що при звільненні відповідача адміністрація виконала всі вимоги закону, тому вважав позов необґрунтованим, в наступні судові засідання представники відповідача не з»являлись, про день та час розгляду справи повідомлялись за місцем реєстрації та фактичного знаходження підприємства, про що в матеріалах справи є акти. Представник ТОВ «ІнтерАМІ» ЛТД в судовому засіданні надав документи, що на час розгляду справи вони не є власниками ТОВ «Аероміст-Харків», позивач в їх організації ніколи не працював, отже вони позовні вимоги щодо них вважають безпідставними, подав письмову заяву про подальший розгляд справи у відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] в перші судові засідання з»являлась та пояснила, що вважає звільнення позивача законним, а вимоги позивача - необґрунтованими, в наступні судові засідання не з»являлась, про день та час розгляду справи повідомлялась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки звільнилась з ТОВ «Аероміст-Харків». Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів та третьої особи, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.06.2006 року [PERSON] було поновлено на роботі на посаді командира повітряних суден Ан-140, Ан-24 ТОВ «Аероміст-Харків». Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.09.2006 року в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без зміни. /т.1 а.с. 8-9/. 26.06.2006 року на підставі даного рішення було винесено наказ №67/л про поновлення позивача на роботі./т.1 а.с.33/ Наказом ТОВ «Аероміст-Харків» №112/л від 16.10.2006 року за підписом в.о. виконавчого директора ВАТ «Аероміст-Харків» [PERSON] - [PERSON] звільнено з займаної посади у відповідності до п.3 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з систематичним невиконанням без поважної причини обов»язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, з удержанням при проведенні розрахунку суми за невикористану раніше частину основної щорічного відпустки у кількості 9 календарних днів. /т.1а.с. 6/ Підставою для винесення вказаного наказу стали: рапорт заступника виконавчого директора по організації льотної роботи Момота П.В.; акт про наявність факту спізнення [PERSON] від 19.09.2006 р.; акт про відмову [PERSON] від дачі пояснень по факту спізнення 19.09.2006р.; копія наказу №85/л від 07.08.2006 р.; копія наказу №93/л від 29.08.2006 р.; копія наказу №94/л від 30.08.2006р.; копія Протоколу №2 загальних зборів трудового колективу ВАТ «Аероміст-Харків» від 12.10.2006 р. При вирішення спору про обґрунтованість звільнення особи за п.3 ст. 40 КЗпП України суд перевіряє дотримання адміністрацією встановленого порядку та обґрунтованості накладення на працівника всіх стягнень, за які він був звільнений, а не тільки останнього. Нормами робочого часу і часу відпочинку екіпажа повітряного судна ТОВ «Аероміст-Харків», затвердженого 30.06.2003 р./Т.1 а.с. 190-195/ передбачено, що початком робочого часу члена екіпажа ПС є прибуття до місця роботи в термін, що зазначений у графіках роботи у відповідних документах по плануванню роботи екіпажа ПС. Закінченням робочого часу члена екіпажа ПС є вибуття з місця роботи після завершення виконання завдання. Згідно наряду на польоти літаків ВАТ «Аероміст-Харків» /т.1 а.с.184-189/ [PERSON] на 20.07.2006р., 21.07.2006р., 10.08.2006 р. та 11.08.2006 року у наряді не вказаний, а зазначений лише на 11.10.2006 р. Таким чином, накладення на [PERSON], який займав посаду командира повітряних суден, тобто входив до екіпажу повітряних суден і на нього розповсюджувались дані норми, дисциплінарних стягнень у вигляді доган за запізнення на роботу у вищевказані дні - є безпідставним. Суд не вбачає вини позивача в неналежному виконанні своїх обов»язків, що є обов»язковою умовою для звільнення працівника з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 226 КЗпП України комісія по трудових спорах зобов»язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. В порушення даної статті накази №85/л від 07.08.2006 р.; №93/л від 29.08.2006 р.; №94/л від 30.08.2006р. комісією по трудових спорам підприємства не розглядались, та були повернуті [PERSON] без розгляду /т.1 а.с. 10/. Ст. 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Згідно довіреностей, якими ТОВ «Аероміст-Харків» уповноважила Окару Л.П. представляти інтереси товариства, [PERSON] працювала виконуючою обов»язки виконавчого директора на підставі довіреності, яка видана 21.12.2006 р./т.1 а.с. 51, 165/ З трудової книжки [PERSON], вбачається, що вона переведена на посаду в.о. виконавчого директора ВАТ «Аероміст-Харків» з 19.12.2006 року наказом № 136/л від 18.12.2006 р./т.2 а.с. 58-59/. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача [PERSON] про те, що наказ про його звільнення підписано неправомочною особою, що є підставою для його скасування. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Суд, стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, враховуючи, що заява про поновлення на роботі розглядалась більш як рік не з вини працівника, що відповідає вимогам ч.2 ст.. 235 КЗпП України. При обчисленні суми заробітної плати суд виходить з заробітної плати позивача, яка складає 650 грн. посадовий оклад та 1200 грн. сума гарантованого нальоту/ т.1 а.с. 98/. Суд стягує вказані суми з відповідача ТОВ «Аероміст-Харків», чиї дії по звільненню позивача визнано незаконними, враховуючи що на час розгляду справи дане підприємство, як юридична особа не ліквідоване, не є банкрутом./т.2 а.с. 62/ Ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд приймає до уваги, що він є ветераном війни, учасником бойових дій, нагороджений «Знаком пошани», тривалий час працював у відповідача, після поновлення на роботі фактично не відновив свій професійний рівень, вимушений був додавати додаткових зусиль для організації свого життя, відновлювати нормальні життєві зв»язки, та вважає необхідним встановити розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. Суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог щодо покладення обов»язку відшкодувати шкоду, заподіяну власнику ТОВ «Аероміст-Харків» на момент незаконного звільнення - ТОВ «ІнтерАМІ» ЛТД з оплати працівникові часу вимушеного прогулу на в.о. виконавчого директора ТОВ «Аероміст- Харків» [PERSON], оскільки дана відповідальність може бути покладена судом лише на посадову особу, яка користується правом прийому та звільнення працівників. Відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, суд присуджує з відповідача в дохід держави судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial