Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

2 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, пославшись на те, що в 1998 році на підставі рішення Докучаєвської міської ради №54 від 25.02.1998 року під побудову гаража йому була виділена земельна ділянка, яка раніше була в користуванні [PERSON] площею 30 кв.м., для обслуговування будинку [ADDRESS]. Оскільки вказаний гараж був побудований з виходом на вул..Ватутіна в м.Докучаєвську 25.02.1998 року йому Волноваським бюро технічної інвентаризації в Донецькій області було видано свідоцтво про право особистої власності га гараж і проведений реєстраціями запис за № 3571 в реєстраційну книгу №26. При цьому на приміщення гаража була виготовлена технічна документація. За час користування гаражем він проводив оплату за користування електричною енергією згідно показань приборів обліку спожитої електроенергії. Він звернувся до виконкому Докучаєвської міськради з приводу приватизації земельної ділянки під гаражем, але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю акту прийому приміщення в експлуатацію і рішення виконкому Докучаєвської міської ради на виділення земельної ділянки під забудову. Оскільки він має правовстановлюючий документ на гараж, зареєстрований органом державної реєстрації нерухомого майна, в якому вказано рішення на виділення йому під забудову земельної ділянки, рішення на виділ земельної ділянки, вважає невизнання його право власника безпідставним, що позбавляє його права розпоряджатись його майном, яким він володіє, користується з 1998 року. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Просить суд визнати за ним право власності на гараж розміщений по вул..Ватутіна в м.Докучаєвську, корисною площею 19,8 кв.м. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача. діючий по доручення Демуренко А.В., позов визнав повністю. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 квітня 1998 року, виконавчим комітетом Докучаєвської міської ради,[PERSON] видано свідоцтво про право власності на гараж, який розташований в м.Докучаєвську по вул..Ватутіна, на підставі рішення виконавчого комітету Докучаєвської міської ради народних депутатів №47 від 25.02.1998 року. Згідно реєстраційної картки на документ про право особистої власності, вказаний гараж зареєстрований в Волноваському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] і записано в реєстрову книгу №26 під реєстровим №3571, 28.04.1998 року. Із рішення виконавчого комітету Докучаєвської міської ради №54 від 25.02.1996 рок, вбачається. що[PERSON] виділено в постійне користування земельну ділянку площею 30 кв.м. із земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS], з письмової згоди [PERSON] У відповідності до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, а також те, що позивач [PERSON], на відповідній правовій підставі володіє і користується вище вказаним гаражем, тому суд приходить до висновку про те, що за позивачем необхідно визнати право власності на гараж розміщений по вул.Ватутіна в м.Докучаєвську.

Outcome: approved