Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], 1992 року народження до 1/3 частини заробітної плати відповідача та стягнення додаткових витрат у розмірі 150 грн. на утримання дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Ріпкинського районного суду від 20.01.2006 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 12 січня 2006 року і до досягнення нею повноліття. Такий розмір аліментів був обумовлений матеріальним станом відповідача на той період. На даний час відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Крім того, [PERSON] є хворою дитиною - інвалідом та потребує постійного лікування. Додаткові витрати на утримання дитини повинен нести також відповідач в сумі 150 грн. щомісяця. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовльнити. Додала, що відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає. Допомоги, яку вона отримує на дитину - інваліда, на утримання [PERSON] не вистачає. Розмір аліментів стягнутих з відповідача попереднім рішенням суду є занадто малим, оскільки [PERSON] являється інвалідом з дитинства, в неї також порок серця та інші хвороби, тому вона потребує постійного лікування. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та додав, що матеріальне становище відповідача покращилося, а тому позивачка обґрунтовано звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Крім того, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати на утримання дитини, які пов'язані з інвалідністю дитини потрібно покласти також і на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що аліменти на утримання доньки [PERSON] з нього відраховуються щомісяця. Інших доходів крім заробітної плати він не має, житла не має. Позивачка отримує допомогу на дитину та користується пільговими рецептами. Вважає, що позивачка має намір витрачати гроші, отриманні в якості аліментів не на утримання доньки, а на задоволення потреб інших членів своєї сім'ї, зокрема, на утримання нового чоловіка. Заслухавши позивачку та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Рішенням Ріпкинського районного суду від 20 січня 2006 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму щомісяця на утримання доньки [PERSON]. ( а.с. 15) Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення, також довідок виданих виконкомом Любецької селищної ради, позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда - [PERSON] 1992 р.н. , яка перебуває на утриманні позивачки. Інших членів сім'ї у позивачки немає. (а.с. а.с. 17, 11, 12) З довідки Любецької виробничої дільниці філії АСК Укррічфлот Чернігівський ССРЗ видно, що відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату значно вищу ніж мінімальна. З пояснень відповідача встановлено, що інших утриманців, крім, доньки [PERSON] він не має. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися стан здоров'я та матеріальне становище дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що позивачка інших доходів на утримання дитини [PERSON], крім державної допомоги, не має. Дитина є інвалідом. За таких обставин, мінімальний розмір аліментів, визначений рішенням Ріпкинського районного суду від 20.01.2006 року є невідповідним матеріальному стану дитини та стану її здоров'я, а тому підлягає збільшенню до &frac14; всіх доходів відповідача. Як видно з амбулаторних карток, оглянутих судом, [PERSON] має вроджену хворобу Дауна та ряд супутніх захворювань, в зв'язку з чим часто потребує лікування. Враховуючи це, суд приходить до висновку про обґрунтованість необхідності додаткових витрат на утримання дитини. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема її хворобою. З довідки Ріпкинської центральної районної лікарні вбачається, що при зверненні за медичною допомогою, [PERSON] виписувалися ліки по пільговим рецептам. За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], але в меншому розмірі ніж заявлено позивачкою. Згідно зі ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial