Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

26.11.2007р. позивач [PERSON] пред'явив в суд позов до Шостої одеської державної нотаріальної контори про визначення розміру ідеальної частки співвласника у праві спільної сумісної власності, про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з належної померлої частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Оскільки його померла мати залишила заповіт від 27.02.1998р., посвідчений Шостою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 4-1169, відповідно до якого належну їй на праві власності частину в квартирі [ADDRESS] заповіла йому, а тому він у встановлений законом строк подав до Шостої одеської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте отримання ним Свідоцтва про право на спадщину унеможливлюється через те, що ідеальна частка, яка належала його померлій матері у зазначеній вище квартирі, не визначена, у зв'язку з чим державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори своїм листом від 18.09.2007р. за № 2599 повідомив йому, що це питання має бути вирішено у судовому порядку. Під час розгляду справи суд залучив до участі у даній справі у якості співвідповідача [PERSON], який є чоловіком померлої [INFO] [PERSON], співвласником квартири [ADDRESS] та батьком позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просив суд ухвалити рішення, яким визначити, що ідеальна частка, що належала його померлій матері [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], складає Ѕ частину цієї квартири, встановити факт прийняття ним вказаної спадщини та визнати за ним право власності на цю спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] Відповідач [PERSON] повністю визнав позов і пояснив, що, по-перше, з моменту набуття ним і його померлою дружиною [PERSON] права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], між ними не укладались будь-які домовленості чи угоди щодо визначення належних їм часток у вказаній квартирі, вони ніколи не заперечували проти того, що їхні частки в цій квартирі є рівними й з цього приводу не зверталися до суду, і, по-друге, він не оспорює залишений його померлою дружиною заповіт на користь їхнього єдиного сина - позивача [PERSON], а також склав заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого заповів належну йому частину у зазначений вище квартирі своєму синові [PERSON] Відповідач Шоста одеська державна нотаріальна контора про дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання відповідачем судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Заяви відповідача про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача і відповідача [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що подружжю [PERSON] і [PERSON] згідно із ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” було безоплатно передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується розпорядженням Органу приватизації від 24.12.1993р. за № 1168 та виданим Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району м.Одеси Свідоцтвом про право власності на житло від 24.12.1993р. за № 01168, зареєстрованим Одеським МБТІ 09.02.1994р. під р.№ 313 на стор.142 в книзі 50пр. В подальшому подружжя [PERSON] і [PERSON] не відчужували вказану вище квартиру. [INFO] [PERSON] померла, залишивши заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності частку в квартири [ADDRESS] своєму синові [PERSON] Цей заповіт посвідчений 27 лютого 1998 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 4-1169. Бажаючи прийняти спадщину за цим заповітом своєї померлої матері [PERSON], позивач [PERSON] в червні 2007 року подав до Шостої одеської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте та обставина, що частка, яка належала померлої [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не визначена, унеможливлює для її спадкоємця - позивача [PERSON] отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавця [PERSON] Саме цими обставинами зумовлено звернення позивача до суду з даним позовом. Вирішуючи дану справу, суд виходить з положень ч.2 ст.370 та ч.2 ст.372 ЦК України, яки регулюють порядок виділу частки з майна та поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Так, зазначеними правовими нормами встановлено, що, у разі виділу частки із майна або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом установлено, що з моменту набуття подружжям [PERSON] і [PERSON] права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], між ними не укладались будь-які домовленості чи угоди щодо визначення належних їм часток у вказаній квартирі, вони ніколи не заперечували проти того, що їхні частки в цій квартирі є рівними, й з цього приводу не зверталися до суду. За таких обставинах, суд доходить висновку, що належні відповідачеві [PERSON] і його померлій [INFO] дружині [PERSON] ідеальні частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складають по Ѕ частині цієї квартири, отже спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON], складається з Ѕ частини цієї квартири. Крім того, суд бере до уваги, що, подавши у встановлений законом строк до належної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за нотаріально посвідченим заповітом від 27.02.1998 року своєї померлої матері [PERSON], позивач тим самим повністю виконав приписи ч.1 і ч.2 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, отже суд вважає, що факт прийняття позивачем спадщини за заповітом від 27.02.1998 року померлої [PERSON], яка складається з Ѕ частини квартири [ADDRESS] та належала померлій на праві власності, є доведеним. Також судом установлено, що відповідач [PERSON] не оспорює заповіт своєї померлої дружини на користь їхнього сина - позивача [PERSON] На підставі викладеного й

Outcome: approved