Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-23 00:00:00

6.12.2007р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 листопада 2007р. між нею та відповідачем був укладений договір займу, згідно якого вона на термін 14 днів передала [PERSON] гроші у сумі 2000 грн., а той, у свою чергу, зобов'язався повернути грошові кошти до 30 листопада 2007р. Дані відносини були оформлені розпискою, яку відповідач власноруч склав та підписав. Після закінчення терміну дії договору займу відповідач їй гроші добровільно не повернув, на її прохання повернути гроші відповідає відмовою. Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 1000грн., яка виразилася у тому, що вона перенесла сильний стрес, випробувала сильні хвилювання та душевні страждання, у неї був порушений звичайний ритм її життя, вона тривалий час не могла належними чином займатися веденням господарства, щоденними справами; була примушена витрачати свої сили, час та енергію на повернення власних грошей, була змушена звертатися до відповідача щодо повернення грошей, у юридичну консультацію, до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу у сумі 2000грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 1000грн., а також понесені витрати по справі: судовий збір у сумі 51 грн., інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн., витрати за юридичну допомогу у сумі 120 грн., а також, з метою забезпечення розгляду справи просила накласти арешт на майно, яке належить відповідачу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила свої позовні вимоги, дала пояснення, які співпадають з викладеним у позові, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча була належним чином сповіщений про місце, час та дату слухання справи, заяви про відкладення справи суду не надіслав, у зв'язку з чим було прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 16.11.2007р. між сторонами було укладено договір займу, згідно якого позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] гроші у сумі 2000грн., а відповідач [PERSON] у свою чергу, зобов'язався повернути отримані гроші до 30 листопада 2007р., про що відповідачем була складена розписка. (а.с. 24). До наступного часу відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, гроші позивачу не повернув, чим порушив вимоги ст.509 ЦК України відносно того, що „зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку". Тому зазначені вимоги про стягнення боргу підлягають повному задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно внаслідок порушення її прав відповідачем було завдано моральну шкоду, але при визначенні розміру моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд, крім викладеного, враховує глибину душевних страждань позивача, погіршення її здібностей та позбавлення її можливості їх реалізації, ступінь провини [PERSON] в нанесенні моральної шкоди, а також принцип розумності і справедливості, у зв'язку з чим приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної у сумі 200 гривен, оскільки дана сума відповідає завданій моральній шкоді. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України витрати понесені позивачем по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп., та судового збору у розмірі 51 грн. підлягають стягненню з відповідача. Вимоги позивача, щодо накладання арешту є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК саме на осіб, які беруть участь у справі, покладено обов'язок для підтвердження своїх вимог подати суду усі наявні у них докази, але позивач [PERSON] не надала до суду ніяких доказів стосовно наявності у відповідача майна, на яке може бути накладено арешт. Вимоги позивача про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою юридичної допомоги, також не підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги суперечать Постанові Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ...», згідно якої підлягають відшкодуванню витрати по наданню правової допомоги у судовому засіданні, а не під час підготовки позову.

Outcome: partial