Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

07.12.2008 року до суду звернулося ДП «Гуляйпільський механічний завод» ВАТ «Мотор Січ» з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди на суму 1936 грн. 07 коп. В позові позивач посилався на те, що під час роботи відповідача з 01.11.2005 року він отримав матеріальні цінності на суму 2059 грн. 80 коп., які після звільнення з роботи не повернув, відшкодував 692 грн. 76 коп., залишилось невідшкодованим 1936 грн. 07 коп., прохали стягнути з відповідача 1936 грн. 07 коп., судовий збір у сумі 51 грн. 00 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача Волошин О.А позов уточнив, підтримав, зменшивши позовні вимоги, суду пояснивши, що за період роботи відповідачем, як головним енергетиком підприємства, було отримано по відомостях товарно-матеріальні цінності, при звільненні відповідача виявилась недостача на суму 2059 грн. 80 коп., з яких відшкодовано 692 грн. 76 коп та повернуто цінностей на суму 693 грн. 00 коп., прохає стягнути матеріальну шкоду в зв'язку з недостачею в сумі 1243 грн. 07 коп., судовий збір у сумі 51 грн. 00 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, суду пояснивши, що отримував по відомості лампи та провід, але для виробничих цілей, не списав їх пояснюючи тим, що на підприємстві були неналежні умови для зберігання товаро-матеріальних цінностей, останні він не вивозив з заводу, так як там належна охорона. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 01.11.2005 року наказом № 74-к відповідач був прийнятий на роботу інженером-енергетиком, що підтверджується копією цього наказу (л.с.9). У листопаді 2006 року відповідач за відомостями отримав лампи ДРЛ 250 у кількості 18 штук за ціною 19 грн. 02 коп за 1 шт. на суму 342 грн. 36 коп., а також провід ПВЗ 2,5 у кількості 270,5 м за ціною 5 грн. 91 коп за 1 м на суму 1598 грн. 66 коп., що підтверджується копіями відомостей за листопад 2006 року (л.с.5,5,7). 05.12.2006 року під час прийому-передачі матеріальних цінностей відповідачем виявлена недостача ламп ДРЛ-250 у кількості 15 штук на суму 285 грн. 30 коп. та проводу ПВЗ 2,5 у кількості 270,5 м на суму 1598 грн. 66 коп., а всього на суму 1983 грн. 66 коп., що підтверджується копією акту прийому-передачі матеріальних цінностей (л.с.16). 07.12.2006 року наказом № 85к відповідач був звільнений з роботи, що підтверджується копією цього наказу (л.с.8). 06.02.2007 року відповідач вніс в рахунок погашення шкоди внаслідок недостачі матеріальних цінностей 692 грн. 76 коп., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 11 (л.с.15). 2. Залишок непогашеної шкоди відповідачем склав 1243 грн. 07 коп. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 130 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Як встановлено судом, відповідач, працюючи головним енергетиком підприємства, отримав по відомостям матеріальні цінності під звіт на суму 1243 грн. 07 коп. Відповідно до ч.1 п.2) ст. 134 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовими документами. Вина відповідача в заподіянні шкоди підприємству на суму 1243 грн. 07 коп внаслідок недостачі матеріальних цінностей знайшла своє підтвердження в ході встановлення обставин і перевірки їх доказами. Суд, задовольняючи позов частково, керується ст. 137 КЗпП України враховуючи вину відповідача та його матеріальний стан: останній не працює і не має доходів, а тому вважає за можливе задовольнити позов на суму 500 грн. 00 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягуючи судові витрати з відповідача, суд керується ч.1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial