Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, зазначив, що 21 жовтня 2007 року близько 11 години після засідання розширеного бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина», відповідачка у фойє приміщення, де відбувався цей захід, привселюдно обзивала його образливими словами в присутності десятків людей, які були учасниками даного зібрання. На його зауваження відповідачка не реагувала і намагалась якомога більше поширити образу про нього, щоб її почули більше людей. Вона називала його «вбивцею», «позориськом», називала людиною, яка начебто ганьбить лікарську професію. Позивач посилається на те, що такі дії в присутності великої кількості людей завдали йому великої моральної шкоди, оскільки, крім основної діяльності він ще є депутатом Ямпільської районної ради і цей випадок негативно вплинув на його репутацію в очах його виборців, частина людей були ошелешені такими заявами відповідачки, і йому довелось дуже довго переконувати їх, що він не вбивця і не ганьбить нікого, в тому числі і лікарську професію. На даний час, внаслідок розповсюдженої відповідачкою негативної, неправдивої, не підкріпленої ніякими фактами інформації, він перебуває у напруженому стані, хвилюється, переживає, адже всім доводиться пояснювати, що розповсюджені відповідачкою слова є неправдою, наклепом і брехнею. Тому він змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким зобов*язати відповідачку спростувати розповсюджену нею неправдиву інформацію про нього, шляхом публікації спростування в районній газеті «Ямпільські вісті» та стягнути з відповідачки 1699 гривень морального збитку, та судові витрати. В ході судового розгляду справи позивач пояснив, що в своєму позові він висунув вимогу про спростування негативної інформації відносно нього в друкованому засобі масової інформації, оскільки він є депутатом районної ради і в деякій мірі є публічною особою, однак, інформація відносно нього була поширена відповідачкою усно, а тому при визначенні способу спростування посилається на розгляд суду. Також пояснив, що він працює і має заробіток, неповнолітніх дітей та будь-яких утриманців не має. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що дійсно 21 жовтня 2007 року близько 11 години після того, як вона відвідала свого родича в лікарні, разом зі своїм сином зайшла приміщення, де проводилося розширене бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина», на сходах в зал вона побачила позивача та ще якогось чоловіка, позивач запитав її чи вона йому щось хотіла сказати, вона йому відповіла, що скаже, а він їй відповів, що все, що Ви скажете буде знято на мобільний телефон. Заглянувши в зал, вона побачила [PERSON] в колі багатьох людей, після чого по сходах в фойє пішла назад, там її чекав її син. Також пояснила, що вона не ображала позивача, вони із позивачем знаходяться в неприязних стосунках, між ними дійсно була розмова того дня, однак, таких слів, які вказав позивач в своєму позові вона йому не говорила, вона йому сказала, що він «опозорив партію БЮТ». Ніяких свідків при цьому не було, люди не могли чути їх розмови, був лише позивач та його дружина, із нею був її син. Відповідачка вважає позов надуманим і необґрунтованим, просить суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що його довірителька не ображала позивача, підстав для задоволення позову немає, просить суд відмовити у його задоволенні. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що в жовтні 2007 року були збори членів партії БЮТ. Після закінчення зборів у зал зайшла [PERSON] в чорній хустині і пішла по сходах вниз. Звідти почулись крики. Ця жінка говорила до [PERSON], що він «вдень лікує, а вночі калічить», «позорисько». Всі мовчали, а [PERSON] знімав на телефон. [PERSON] нічого не говорив у бік [PERSON] також свідок пояснила, що в той момент вона знаходилася при виході на сходах, почута інформація була сприйнята нею як негативна в адресу [PERSON]. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що в жовтні 2007 року були збори членів партії БЮТ, вручали грамоти, коли почали розходитись, то всі почули крик. Це [PERSON] кричала до [PERSON] про те, що «вдень лічить, а в ночі калічить», «бандити». Нічого поганого про [PERSON] раніше ніхто не говорив. Також свідок пояснила, що коли перед цим вони виходили із залу, [PERSON] піднімалася в зал, на виході із приміщення вона була разом із хлопчиком. Висловлену інформацію свідок сприйняла як таку, що була в адресу [PERSON]., раніше вона про нього нічого поганого не чула, їй відомо, що між [PERSON] та [PERSON] раніше був конфлікт. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що в жовтні 2007 року проводилися збори членів партії БЮТ, вручали грамоти. Коли закінчились збори в приміщення зайшла [PERSON] в чорній хустці, на виході вона почала кричати на [PERSON] «убийца», «Вот тебе БЮТ», що стосувалося конкретно [PERSON]. При цьому були присутні багато людей, і той час коли в ході зборів людям виносилися подяки і вручалися грамоти, дана негативна інформація вразила людей. Також свідок [PERSON] знає [PERSON] як вольову, принципову, розумну людину, який не зраджує людей . Із показань неповнолітнього свідка [PERSON] встановлено, що він є сином відповідачки [PERSON], в жовтні 2007 року вони разом із матір'ю йшли із лікарні, по дорозі зайшли в штаб партії, де в фойє зустріли позивача, який сказав матері, що все, що вона скаже, він запише на мобільний телефон, він чекав маму на сходах, мати заглянула в зал і сказала, що нікого немає. При виході на порозі стояв чоловік, який сказав, що зустрінемося в суді. Також вийшла дружина позивача і сказала матері, що наробили проблем, сказала, що він, тобто її син, інвалід і є проблемою матері. Також пояснив, що на сходах назустріч їм ішов позивач і ще якийсь чоловік. При виході на порозі був лише позивач та ще якийсь чоловік, мати говорила лише про те, що як ви можете, не обзивала позивача. Позивач хотів записати на телефон, як вона буде його обзивати. Мати говорила із ним коректно. також свідок пояснив, що в той день мати була одягнена в коричневий плащ і коричневий шарф на голові. Із досліджених судом письмових доказів - характеристики на лікаря фізіотерапевта відділення відновного лікування Ямпільської центральної районної лікарні [PERSON] встановлено, що [PERSON] з 18.08.2004 року по 13.03.2006 року працював дільничним лікарем терапевтом поліклінічного відділення. З 13.03.2006 року по даний час працює на посаді лікаря фізіотерапевта. За період роботи на посадах ЦРЛ проявив себе здатним виконувати всі необхідні лікувально-діагностичні маніпуляції. Приймає активну участь в житті діяльності відділення та колективу. Постійно підвищує свій рівень кваліфікації, користується повагою серед колег відділення, до роботи відноситься добросовісно. Із характеристики відповідачки [PERSON] встановлено, що вона працює на посаді педагога-організатора НВК с.Русава Ямпільського району Вінницької області, одинока мати, виховує сина-інваліда, добра, щира, чесна жінка, любить правду і завжди відстоює її, порядна, комунікативна, ввічлива, має багато друзів серед співробітників та односельчан. Із свідоцтва про народження дитини, Довідки Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 11.02.2008 року вих..№57 встановлено, що відповідачка утримує неповнолітню дитину- інваліда [PERSON], [INFO], проживає у найманій квартирі. Із Довідки про доходи позивача встановлено, що він працює і має середньомісячний заробіток за останні шість місяців у сумі 621 гривня. Судом оглянуто наданий позивачем диск з відеозаписом із мобільного телефону 21.10.2007 року. Оцінюючи усі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приймає як належні та допустимі докази у справі показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки зазначені показання не суперечать між собою щодо місця, часу події 21 жовтня 2007 року, змісту та характеру висловлювань відповідачки [PERSON] в адресу позивача [PERSON] і доводять ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про те, що 21.10.2007 року близько 11 години в м.Ямпіль після засідання розширеного бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина», відповідачка у фойє приміщення, де відбувався цей захід, в присутності інших людей висловлювала в його адресу негативну інформацію. Суд не приймає як належний та допустимий доказ наданий позивачем диск з відеозаписом з мобільного телефону, оскільки за якістю відеозйомки неможливо встановити час та місце події, не встановлено, хто саме відображений на даній відеозйомці. Також суд не приймає як належний та допустимий доказ - копію повідомлення управління СБУ у Вінницькій області вих..№53\л-262 від 05.11.2007 року стосовно нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], оскільки викладені в ньому обставини як не доводять, так і не спростовують обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації. Також суд не приймає як належні докази показання неповнолітнього свідка [PERSON] та вважає недоведеними заперечення відповідачки у тім, що вона не висловлювала образ в адресу позивача, оскільки вказані показання свідка та доводи відповідачки суперечать показанням інших свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і не підтверджуються будь-якими іншими достовірними доказами. Крім того, як пояснила сама відповідачка та свідок [PERSON], 21 жовтня 2007 року на виході із приміщення, де проводилися збори організації партії ВО «Батьківщина» вона мала розмову із позивачем, однак відповідачка пояснила, що вона сказала позивачеві, що «він опозорив БЮТ», а свідок [PERSON] пояснив, що мати говорила лише про те, що «як Ви можете», тобто, названі відповідачкою та свідком [PERSON] обставини про зміст розмови відповідачки із позивачем суперечать між собою. А тому беручи до уваги показання інших свідків та доводи позивача, які не суперечать між собою щодо змісту та характеру висловлювань відповідачки [PERSON] в адресу позивача [PERSON] суд вважає встановленим, що 21жовтня 2007 року відповідачкою було висловлено негативну інформацію в адресу позивача. Згідно зі статтею 12 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю кореспонденції або на його честь і репутацію. Згідно зі статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, стаття 28 Конституції України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 297 ч.3 ЦК України, ст.299 ч.2 ЦК України, ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ст.277 ч.7 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що 21 жовтня 2007 року відповідачкою усно була поширена негативна інформація про позивача, і зазначена інформація є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність, а також ділову репутацію як лікаря позивача [PERSON]. При визначенні способу спростування зазначеної інформації, суд виходячи із положень ст.277 ЦК України та п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 28.09.1990 року «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій», беручи до уваги вимоги позивачів щодо способу спростування такої інформації, вважає необхідним визначити такий спосіб спростування недостовірної інформації, а саме - визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] негативну інформацію, висловлену [PERSON] в адресу [PERSON] 21 жовтня 2007 року близько 11 години після засідання розширеного бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина» в м.Ямпіль Вінницької області та оголосити вступну та резолютивну частини цього рішення суду на черговому засіданні бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина» після набрання рішенням законної сили, оскільки негативна інформація була поширена усно в присутності учасників засідання бюро Ямпільської районної організації партії ВО «Батьківщина» і зазначений спосіб спростування вказаної негативної інформації суд вважає найбільш близьким до способу її поширення. Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, а саме моральна шкода полягає згідно з п.4 зазначеної статті у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд враховує характер порушеного немайнового права, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача, у зв'язку із приниженням його честі, гідності та ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також майновий стан позивача, який працює і має заробіток, утриманців не має. Також беручи до уваги ту обставину, що відповідачка самостійно утримує дитину-інваліда, проживає у найманій квартирі, що підтверджено письмовими доказами, а тому суд вважає, що стягнення із неї моральної шкоди у розмірі, який заявлений позивачем, може призвести до скрутного майнового становища її сім*ю. За наведених обставин та відповідно до ст.1193 ЦК України суд вважає необхідним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди та стягнути із відповідачки на користь позивача [PERSON] 100 гривень заподіяної моральної шкоди, задовольнивши частково позовні вимоги. В задоволенні іншої частини позову суд вважає необхідним відмовити. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України, згідно із якою якщо позов задоволено частково, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд має підстави для стягнення із відповідачки [PERSON] судових витрат, понесених позивачем і документально підтверджених, у сумі 34 гривні судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 64 гривні на користь позивача, відповідно до розміру задоволених позовних вимог та виходячи із встановлених законодавством мінімальних ставок судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи даної категорії .

Outcome: partial