Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

[PERSON] із 16 жовтня 1989 року працював на шахті імені 50-річчя Радянської України, звільнений у зв'язку з переходом на пенсію по інвалідності 1 групи, тому що був травмований на шахті. Позивач мешкає в будинку, в якому з вересня 2003 року введено індивідуальне опалення газовим котлом. Весь цей час оплату за електроенергію і газ проводив позивач за власні кошти і витратив за період з січня 2005 року по грудень 2007 року на оплату цих комунальних послуг 3964 грн. 82 коп. На думку [PERSON] відповідач повинен згідно ч.8 ст.43 Гірничого Закону України відшкодувати його витрати на оплату комунальних послуг за електроенергію і газ. Однак на його обіг із проханням компенсувати ці витрати відповідач у задоволенні його прохання відмовив, посилаючись на але, що дотепер не розроблено механізм виконання цього положення Гірничого Закону України. У судове засідання позивач не з'явився по стані здоров'я, просить розглянути справу про його позову в його відсутність.(а.с.44). Представник відповідача Бойченко Ю.В., яка діє за дорученням (а.с.43), позов не визнала, проти доводів позивача заперечує, оскільки, на її думку, вимоги позивача ґрунтуються на неправильному трактуванні норм Закону і як слід впевненості у тому, що відповідачем порушено ст.43 Гірничого Закону України, частина 8 якої встановлює: «Особи, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення, у розрахунках за комунальні послуги звільняються від сплати за електричну енергію та газ за рахунок коштів підприємств з видобутку (переробки) вугілля, які перераховують кошти на ці потреби до місцевого бюджету». Позивач, будучи такою особою, розрахувався за комунальні послуги за власний рахунок і вважає, що з відповідача необхідно утримати вартість користування газом та електроенергією в сумі 3944 грн. 67 коп. Вважає, що вимоги [PERSON] відшкодувати сплачені суми за користування газом та електроенергією не можуть бути задоволені з наступних підстав. Між [PERSON] та відповідачем існують зобов'язання які ґрунтуються на підставі ч.8 ст. 43 Гірничого Закону України. Згідно норм ЦК України зобов'язання можуть виникнути між позивачем та відповідачем безпосередньо з актів цивільного законодавства яким і є Гірничий Закон України однак ч.8 ст. 43 не містить зобов'язання підприємства з видобутку (переробки) вугілля (яким є відповідач) звільняти осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, від сплати за електричну енергію та газ, сплачувати кошти на ці потреби цим особам чи компенсувати вже сплачені ними суми. Стосовно особистості сплати за комунальні послуги (газ та електроенергія), відшкодування яких позивач вимагає, то згідно п.1 ст.14 ЦК України «Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства», що і має місце, оскільки між Позивачем і комунальними підприємствами укладені відповідні договори на надання комунальних послуг. Крім того, відповідач думає, що оскільки ДП «Антрацит» входить до складу Міністерства вугільної промисловості, то самостійно вирішувати питання виконання ч. 8 ст. 43 Гірничого Закону України неправомірно. В розділі ХІ «Прикінцеві Положення» Гірничого Закону України № 1127-ХІV від 06.10.1999 р. п. 3 Кабінету Міністрів України протягом 4-х місяців потрібно було подати на розгляд пропозиції про приведення законів України у відповідність із цим Законом, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених Гірничим Законом. Але до теперішнього часу не розроблений порядок виконання даної вимоги. Ст. 43 ч. 8 Гірничого Закону України передбачає перерахування підприємством коштів до місцевого бюджету на ці потреби, але робити це потрібно

Outcome: partial