Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-13 00:00:00

Позивач 10 вересня 2007 року звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою. Підставою своїх вимог вважає, те що 7 липня 2007 року о 21 годині 40 хвилин в м. Монастирище по вул. І. Богуна, [PERSON], керуючи автомобілем марки "Фольцваген - Венто" з номерним знаком [NUMBER] порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, не впорався із керуванням і допустив зіткнення з автомобелім ВАЗ - 2101 д/н. [NUMBER], яким він керував на підставі довіреності. Від удару автомобіль ВАЗ 2101 зіткнувся із автомобілем "УАЗ - 3962" з д/н [NUMBER]. У результаті зіткнення його автомобіль ВАЗ - 2101 отримав значні механічні пошкодження. 31.08.2007 року постановою Монастирищенського районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дорожньо-транспортною пригодою йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає: під час ДТП отримав психічну травму, порушено його звичайний спосіб життя, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім"ї. У добровільному порядку збитки завдані йому пошкодженням автомобіля в результаті ДТП відповідач відмовився відшкодувати. Просить стягнути матеріальну шкоду, розмір якої буде визначено після проведення експертизи, моральну шкоду в розмірі 1500 гривень та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду згідно експертизи в сумі 4077, 16 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 гривень, судові витрати : судовий збір в сумі 51 гривня, витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень, витрати за друкування оголошень та витрати з банківських послуг за перерахування коштів за надрукування оголошень про виклик до суду в сумі 70 гривень. Позивач повністю підтримав свого представника та пояснив, що моральну шкоду йому заподіяно тим, що був позбавлений можливості користуватися автомобілем. Його батько хворіє і він змушений був наймати таксі. Також був позбавлений можливості користуватися автомобілем для поїздки у село, щоб викопати та перевезти картоплю. Відповідач позов не визнав, вважає його безпідставним, так як позивач не є власником автомобіля і тому не є належним позивачем, а також тому, що він не визнає результати проведеної експертизи, яка проведена у його відсутність та за неіснуючою ухвалою суду. Моральну шкоду не визнає, так як йому також діями позивача була вона заподіяна. Він обіцяв розрахуватись із позивачем, але після того, як у нього позивач та його представник почали вимагати повернення коштів і погрожувати, відшкодовувати шкоду відмовляється. У правоохоронні органи із заявою не звертався з приводу погроз і будь-яке рішення з цього приводу відсутнє. Представник відповідача позов не визнав, вважає його безпідставним, так як позивач є неналежним. Експерт відмовився на його прохання проводити експертизу, а на ухвалу суду провів. Не згідний із дефектною відомістю огляду автомобіля позивача, так як дані пошкодження не могли мати і не мали місця. Дефектну відомість підписував він, так як син був відсутній. Допитаний в якості експерта Гончар Микола Євгенійович показав суду, що висновок експерта № 07-53 від 02.11.2007 року проведений за ухвалою Монастирищенського районного суду у справі № 2-443/07р. При цьому висновок давався про матеріальний збиток, заподіяний автомобілю ВАЗ - 2101 д/н. [NUMBER]. При проведенні експертизи був присутнім представник позивача та батько відповідача, які підписали дефектну відомість. Будь-яких заперечень проти виявлених пошкоджень автомобіля учасниками не було зроблено. До нього звертався представник відповідача з приводу проведення експертизи, але він відмовив йому мотивуючи тим, що проводить експертизу за рішенням суду та рекомендував їм звернутися до експертів у м.Умань. Ухвалу суду він зобов»язаний виконати згідно діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання експерта, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного: - згідно ст.40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові питання про відшкодування майнової шкоди, вирішується в порядку цивільного судочинства; - у відповідності до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу; - згідно глави 29 ЦК України, а саме: ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, - у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; - згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; - у відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; - згідно постанови Монастирищенського районного суду від 31.08.2007 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як він 07.07.2007 року о 21 годині 40 хв в м.Монастирище по вул.І.Богуна,керуючи автомобілем марки «Фольксваген-Венто» з д.н.з.[NUMBER], не врахував швидкості руху, стану проїжджої частини, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції і здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ - 2101 з д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку і який від удару зіткнувся з автомобілем марки «УАЗ - 3962» з д.н.з. [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП; - у відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою; - тому суд вважає, що позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню із відповідача повністю в розмірі 4077,16 грн у відповідності до висновку експерта № 07-53 від 02.11.2007 року (а.с.27-34) та в частині відшкодування моральної шкоди частково і вважає, що стягненню із відповідача підлягає у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, оскільки позивач не надав суду доказів для задоволення позову у повному обсязі. Суд вважає, що такий розмір відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, позбавлення права позивача можливостей реалізувати свої звички та необхідності витрачати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд вважає, що такий розмір грошового відшкодування у відповідності до абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України відповідає вимогам розумності і справедливості; - в зв»язку із чим в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в іншій частині відмовити; - суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника, що позивач є неналежним, оскільки, їх заперечення спростовуються ст.ст.386, 396 ЦК України, згідно яких позивач має права аналогічні власнику автомобіля, а тому такі заперечення відповідача та його представника не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову; - суд критично оцінює пояснення відповідача та його представника, що суд не може взяти до уваги висновок експерта, який проведено не за ухвалою суду у даній справі, так як вказані пояснення спростовуються показаннями експерта Гончара М.Є., даними під час судового розгляду, в частині, що у висновку має місце опечатка в частині дати - ухвали суду, оскільки, саме механічні пошкодження автомобіля ВАЗ 21.01 д.н.з. [NUMBER] були предметом експертного дослідження та що висновок зроблений за ухвалою Монастирищенського районного суду у справі 2-433/07 рік; - інших доказів неналежності та недопустимості висновку експерта відповідач та його представник суду не надали; - у відповідності до ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; - суд вважає, що позивач обґрунтував належність даного доказу заявивши клопотання про допит експерта у судовому засіданні; - суд вважає, що позов у частині стягнення судових витрат підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного: - у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно задоволених позовних вимог; - судом задоволено позовну вимогу позивача в розмірі 91% ((4077,16 грн +1000 грн) х 100 % : 5577,16 грн); - виходячи із суми сплаченого позивачем судового збору 51 гривня з яких судовий збір позовних вимог про відшкодування моральної шкоди становить 8 грн 50 коп. на користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 гривень 24 коп (( 51 грн - 8 грн 50 коп) + (8 грн х 91 % : 100%); - виходячи із суми сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи, стягненню підлягає 27 гривень 30 коп (30 грн х 91% : 100% = 27,3 грн), оскільки, витрати з ІТЗ сплачено в розмірі 30 гривень 00 коп; - виходячи із витрат на правовву допомогу стягненню підлягає 455 гривень ( 500грн х 91% : 100%); - виходячи із витрат за друкування оголошень і банківських послуг по їх перерахуванню стягненню підлягає 63 грн 70 коп ( 70 грн х 91% : 100%) - в задоволенні позову в частині стягнення судових витрат в іншій частині відмовити, оскільки, позивачем не надано суду доказів для задоволення його в повному обсязі. Суд вважає, що витрати за проведення експертизи підлягають стягненню із відповідача на користь експертної установи на підставі ст.88 ЦПК України, оскільки, позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved