Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого посилається на те, що з 13.10.1984 року по 20.04.2007 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і в цей період побудували житловий будинок по [ADDRESS] та придбали автомобіль марки « Славута», і це майно належить їм на праві спільної сумісної власності, однак добровільно не домовились про порядок користування ним після розірвання шлюбу, в зв'язку з чим просить поділити будинок та стягнути грошову компенсацію половини вартості автомобіля. Позивач в порядку ч.2 ст. 31 ЦПК України подала заяву про зміну позовних вимог, в якій вказує, що спірний будинок не може бути поділений, а тому змінює предмет позову і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, яке належить їм із відповідачем на праві спільної сумісної власності, без його поділу в натурі. [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно спірне будинковолодіння побудоване в період шлюбу з позивачкою, однак на будівництво витрачалась його заробітна плата, а не кошти дружини ; щодо автомобіля, то він також придбаний в період їх шлюбу, але шляхом виплати кредиту, який він сплачував із своєї заробітної плати, а тому вважає, що транспортний засіб є його приватною власністю; просить відмовити у поділі шляхом грошової компенсації половини автомобіля позивачці, а щодо визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами виник спір, який випливає із цивільних правовідносин про право спільної сумісної власності подружжя, які регулюються главою 8 Сімейного Кодексу України. Згідно оглянутих свідоцтв про укладення шлюбу ( серія [NUMBER] ) та про розірвання шлюбу ( серія [NUMBER] ) [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.1984 року по 20.04.2007 року. Акт опису майна від 21.03.2007 р., складений комісією Стрільської сільської ради, підтверджує наявність майна подружжя [PERSON] у виді будинковолодіння та легкового автомобіля марки « Славута». Згідно будівельного паспорта на забудову садиби в сільському населеному пункті [PERSON] на відведеній земельній ділянці згідно рішення виконкому Стрільської сільської ради № 20 від 2.06.1993 року побудував згідно проекту житловий будинок по [ADDRESS] на відведеній 26.09.1994 року в натурі земельній ділянці. Із пояснень сторін судом встановлено, що будинок не був зданий в експлуатацію, але проживають в ньому з 1994 року. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу з використанням банківського кредиту від 3.09.2004 року [PERSON] придбав легковий автомобіль марки « Славута» вартістю 19575 грн. Кредитний договір № ROCOAK 1111 0959 від 7.09.2004 року підтверджуєфакт надання [PERSON] кредиту для купівлі автомобіля Приватбанком в сумі 13702,90 грн. до 5.09.2007 року. Сторони підтвердили факт погашення кредиту на придбання автомобіля повністю у березні 2007 року, тобто в період шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Судом достовірно встановлено, що спірне майно: будинковолодіння та легковий автомобіль придбані позивачем і відповідачем за час зареєстрованого шлюбу,а тому дане майно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, так як набутеза спільні кошти у виді заробітної плати сторін. Щодо посилань [PERSON] на отримання позики на будівництвов Сарненському РЕМ по місцю роботи та продажу акцій для купівлі автомобіля, то відповідач не представив докази, що саме ці кошти витрачені на придбання майна та саме ці кошти, належали йому особисто. Із пояснень сторін встановлено, що будинковолодіння не зареєстрованеу встановленому порядку і відсутній технічний паспорт, що унеможливлює проведенняекспертизи про його поділ, що також підтверджується посвідченням Рівненського ОБТІ від 20.02.2008 року, в зв'язку з чим позивач змінила предмет позову і просить визнати за нею право на ідеальну частку спірного будинковолодіння в спільній сумісній власної, так як майно є неподільним. Відповідно до положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» - коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно доїх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] має право на визнання ідеальної часткив спірному будинковолодіння без його реального поділу у розмірі1/2 частини відповідно до ч.1 ст.70 СК України, так як частки сторін у спірному майні є рівними, та залишити будинковолодіння в с. Стрільск у спільній частковій власності сторін. Крім того, неподільним майном є легковий автомобіль марки « Таврія» д.н. В[NUMBER] , на який сторони набули право спільної сумісної власності, ринкова вартість якого згідно автотоварознавчого висновку № 07787 від 12.12.2007 року складає 12730 грн. Оскільки, транспортним засобом користується відповідач, який за фахом роботи має потребу в автомобілі, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про поділ автомобіля шляхом стягнення з [PERSON] половини вартості підлягає до задоволення, так як спірне майно є їх спільною сумісною власністю у рівних частках, в зв'язку з чим транспортний засіб необхідно виділити відповідачу та стягнути 6365 грн. грошової компенсації неподільного майна на користь позивачки, що не буде порушувати права сторін івідповідати вимогам закону.

Outcome: approved