Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

30 листопада 2007 року, Лозівський міжрайонний прокурор Харківської області в порядку ст.45 ЦПК України, звернувся з позовом в інтересах [PERSON] до приватного підприємства “Агро-Шат” Лозівського району “про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що в ході перевірки його діяльності було встановлено, що [PERSON], як власник земельної частки (паю), 01 січня 2006 року, уклала договір оренди земельної частки (паю) з відповідачем в особі його директора - Назаряна Ш.Ф.. Згідно умов вказаного договору, відповідач повинен до 31 грудня кожного року, сплачувати орендну плату за користування земельної частки (паєм), яка визначена в договорі. За користування та оренду земельної частки (паю), в 2006 році відповідач з [PERSON]., не розрахувався, хоча термін виконання зобов'язання, сплинув. На підставі вищевикладеного, Лозівський міжрайонний прокурор Харківської області прохає суд стягнути на користь [PERSON], з приватного підприємства “Агро-Шат” заборгованість за оренду земельного паю в сумі 300 гривень. Ухвалою суду від 03 грудня 2007 року, зазначена позовна заява залишене без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України і позивачу для усунення недоліків позовної заяви встановлено строк до 13 грудня 2007 року. У встановлений судом строк, позивачем усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 14 грудня 2007 року провадження у зазначеній справі відкрито. У судовому засіданні позивач наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області у судовому засіданні також наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач Приватне підприємство “Агро-Шат”, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки 18 грудня 2007 року, не забезпечив явку свого представника, а ні в попереднє судове засідання на 26 грудня 2007 року, в судове засідання на 17 січня 2008 року, тоді як судову повістку отримано 03 січня 2008 року, підтвердженням чого є зворотне поштове повідомлення. Заперечень на позовну заяву відповідачем не подано, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд знаходить неповажною причину неявки відповідача у судове засідання. У судовому засіданні 17 січня 2008 року, представником позивача та самим позивачем було подано письмові заяви про проведення заочного розгляду справи - за відсутності відповідача. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії паспорта (а.с.№ 9-11) та довідки № 589 від 05.10 2007 року (а.с.№ 4) встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Олекандрівка. [PERSON] на підставі права приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. ХХ з'їзду КПРС, розміром 5,9984 гектарів, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ХР № 018071, зареєстрований у книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за № 552 (а.с.№ 5-6). 01 січня 2006 року, між [PERSON] та ПП “Агро-Шат в особі його директора - Назаряна Ш.Ф. укладено договір оренди земельної частки (паю) (а.с.№ 9-10). Згідно умов вказаного договору, відповідач повинен до 31 грудня кожного року, сплачувати орендну плату за користування земельної частки (паєм), яка визначена в договорі. За користування та оренду земельної частки (паю), в 2006 році відповідач з [PERSON], не розрахувався, хоча термін виконання зобов'язання, сплинув. Згідно довідки ПП “Агро-Шат” № 87 від 22 травня 2007 року (а.с. 3) щорічна орендна плата складає 716 грн.00 коп., за 2006 рік згідно зазначеного договору [PERSON] було фактично виплачено 416,00 грн. ПП “Агро-Шат” в особі директора у 2006 році не виконало свої обов'язки по сплаті орендної плати, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед громадянкою [PERSON] у сумі 300 гривень. Згідно ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру” прокурор пред'являє позовну заяву до суду в інтересах громадянина, який через фізичний чи матеріальний стан постійно не може захистити свої порушені оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім'ї, включно на достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. 24 Закону України “Про оренду землі” від 27.11.2003 року орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а згідно зі ст. 35 цього ж закону, у разі виникнення спору, пов'язаного з орендою землі, останній вирішується у судовому порядку. Виходячи з викладеного, на підставі досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд знаходить позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача орендної плати за користування земельною ділянкою на користь [PERSON] в розмірі 300 гривень, такими, що підлягають задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір (держмито) в розмірі 51 гривня, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

Outcome: approved