Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач 30.082007 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26.08, 2005 року було укладено кредитний договір [NUMBER], відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 4942, 00 грн., строком на 2 роки зі сплатою 19 % річних, а відповідач зобов'язався проводити щомісячні платежі у рахунок повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивачем було виконано зобов'язання повністю - перераховано на картковий рахунок відповідача суму кредиту у розмірі 4942, 00 грн. Не виконавши зобов'язання у повному обсязі, відповідач з січня 2006 року припинив повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом. Внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, нараховано пеню та штраф усього у розмірі 3983, 17. З зазначених підстав просив договір розірвати, стягнути з відповідача заборгованість. Крім того позивачем понесено судові витрати - судовий збір у розмірі 51, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30, 00 грн, які теж підлягають стягненню з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, заявив клопотання про збільшення позовних вимог - станом на 28.01.2008 року виникла заборгованість на суму 4 079, 46 грн. - по погашенню кредиту у розмірі 2 676, 00 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 567, 63 грн., пеня у розмірі 588, 73 грн., штраф у розмірі 247, 10 грн. Крім того, згідно повістки про виклик у судове засідання представник позивач з'являвся до суду 05.10.2007 року, 23.10.2007 року, 18.01.2008 року та 28.01.2008 року, на які потрачено 772, 50 грн., які теж просив позивач просив стягнути з відповідача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що дійсно у 2005 році працював черговим по станції Підстепне Криворізької дирекції залізничних перевезень. Заробітну плату отримував на пластикову картку у «Експрес-Банк». 26.08.2005 року він у АБ «Експрес-Банк» отримав кредит у сумі 4942, 00 грн. зі сплатою 19 % відсотків річних. Сума погашення кредиту та сума необхідних до погашення відсотків за постування кредитом автоматично відраховувалась при нарахуванні заробітної плати. Однак, у травні 2006 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. Роботи більше не було, тому він дійсно припинив сплачувати кредит. При звільненні з роботи він усвідомлював, що він не виконав всі зобов'язання по поверненню кредиту, однак вважає, що в цьому частково винна адміністрація Криворізької дирекції залізничних перевезень, оскільки його звільнення було погоджено ними, незважаючи на наявність у нього кредиту. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З довідки № 10845 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, встановлено, що АБ «Експрес-Банк», зареєстрований 14.04.1994 року Солом'янською районною у мсті Києві державною адміністрацією, є юридичною особою, вид діяльності - комерційний банк. 26.08.2005 року АБ «Експрес-Банк» та [PERSON]. (відповідач по справі) уклали кредитний договір про надання споживчого кредиту із зарахуванням коштів на картковий рахунок, що підтверджується кредитним договором [NUMBER] від 26.08.2005 року та не оспорюється сторонами. За даним договором, банк взяв зобов'язання відкрити позичковий рахунок для видачі кредиту та перерахувати з нього суму кредиту 4942, 00 грн. на картковий рахунок позичальника, а позичальник (відповідач по справі) зобов'язався забезпечити повернення кредиту та відсотків за користування на умовах, передбачених договором у період строку договору - з 26.08.2005 року до 25.08.2007 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позивачем зобов'язання було виконано у повному обсязі - [PERSON]. перераховано на картку кредит у розмірі 4942, 00 грн.. Відповідач не виконав належним чином зобов'язань, взятих на себе за договором. Так, після здійснення останнього платежу 19.07.2006 року, відповідач припинив повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 2 676, 00 грн. та заборгованість по сплаті відсотків у сумі 567.63 грн. що підтверджується довідками по рахунку від 28.01.2008 року та не оспорюється відповідачем. Тобто, відповідач порушив строки повернення кредиту та відсотків за його користування. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За пунктом 4.5. кредитного договору, позичальник (відповідач по справі) взяв на себе зобов'язання за порушення строків повернення кредиту сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення. Тому, обгрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 588, 73 гри. За п. 5.5. договору у разі порушення позичальником умов п. 4.2, 4.3, 4.4., 4.5, 4.6, 4.7, 7.4 договору банк вправі стягувати штраф у розмірі 5 % від суми кредити та/або вимагати розірвання договору. Тому, обгрунтованою є вимога позивача про розірвання договору та стягнення з відповідача штрафу у розмірі 247, 10 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України, способами захисту цивільних прав є присудження до виконання обов'язку внатурі, тому, суму заборгованості по кредиту, відсоткам, пеню та штраф слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні встановлено, що позивачем понесені витрати, пов'язані зі сплатою державного мита, в розмірі 51, 00 грв., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 30, 00 грв., 17, 18 грн. у рахунок відшкодування витрат по запиту до ЦАС, всього понесено витрат на загальну суму 98, 18 грв., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, представник позивач з'являвся до суду 05.10.2007 року, 23.10.2007 року, 18.01.2008 року та 28.01.2008 року. Витрати, пов'язані з явкою представника виразились згідно розрахунку у витратах по придбанню пального і складають 772, 50 грн., які теж просив позивач просив стягнути з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. За частиною другою цієї ж статті, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представнику сплачуються іншою стороною лише добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Тому, суд приходить до висновку, що ст. . 88 та 85 ЦПК України відносяться як загальна та спеціальна норми, стороні на користь якої ухвалено судове рішення не відшкодовуються витрати, пов'язані з переїздом іншої сторони до іншого населеного пункту. На підставі ст. 526, 611, 11 ЦК України,

Outcome: partial