Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона постійно проживає по [ADDRESS]. Як споживач, отримує електроенергію на господарські потреби і своєчасно сплачує послуги електропостачання. Відповідно „Правил користування електроенергією для населення” покази лічильника електроенергії постійно знімались представниками відповідача, після чого виписувались квитанції про сплату використаної електроенергії. До березня 2007 року жодних претензій з боку відповідача з приводу обліку показів лічильника та сплати за електроенергію не поступало. В березні 2007 року від відповідача надійшло повідомлення з вимогою сплатити 2436 грн. 08 коп. буцімто за використану електроенергію. З метою примусити сплатити неіснуючу заборгованість, відповідач погрожував відключенням від постачання електроенергії. Вважає дії відповідача незаконними і просить суд вимоги відкритого акціонерного товариства „Сумиобленерго” в особі Шосткинського районного відділення „Енергозбут” до неї про сплату 2436 грн. 08 коп. визнати неправомірними. Представник відповідача позов не визнав і в судовому засіданні показав, що постачання електроенергії на жилий будинок і господарські споруди позивача, що розташовані у [ADDRESS] проводилось на підставі договору про користування електричною енергією від 11.08.03р., укладеного з [PERSON], правоздатність якої втрачена [INFO] у зв'язку зі смертю. Договірні відносини з позивачкою, як підстава виникнення цивільних прав та обов'язків, у спірний період не існували. При плановій заміні лічильника в господарстві позивачки 11.04.02р. було встановлено засіб обліку №1328161 з початковими показами 04963. При черговій плановій заміні лічильника 30.10.06р. інспектором ШРВЕ у присутності і за участю споживача було зафіксовано остаточні покази вказаного лічильника - 069912, що підтверджується двостороннім актом технічної перевірки трифазного розрахункового засобу обліку електричної енергії, підписаного представником енергопостачальника та споживачем. Співставленням даних щодо кількості спожитої електроенергії за період з передостанньої заміни лічильника 11.04.02р. і до наступної встановлено, що за розрахунковими квитанціями позивачем начебто спожито всього 2028 кВт/год на загальну суму 151 грн. 33 коп., а кількість фактично спожитої електроенергії, виходячи з необхідності застосування існувавших шестизначних показників лічильника за той же період складає 20273 кВт/год на суму 2580,03 грн., тобто кількість недорахованої споживачем і, відповідно, несплаченої електроенергії складає 18245 кВт/год на загальну суму 2428 грн. 70 коп.. З урахуванням встановленого законодавством терміну позовної давності, було зроблено перерахунок суми боргу, згідно з яким остаточна кількість фактично спожитої, але недорахованої електричної енергії складає 14082 кВт/год на загальну суму 2131 грн. 50 коп., яка підлягає обов'язковій сплаті. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 28.02.01р.. Власником господарства та будинку за даною адресою є померла [INFO] [PERSON] (а.с.53). 11 серпня 2003 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією (а.с.33,48). Згідно актів (а.с.26-27), 30 жовтня 2006 року в господарстві позивачки було проведено чергову планову заміну лічильника інспектором ШРВЕ у присутності і за участю споживача, було зафіксовано остаточні покази вказаного лічильника - 069912. Встановлений лічильник опломбовано. Ці акти підписані представником енергопостачальника та споживачем. 15 лютого 2007 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією по [ADDRESS] (а.с.47). 14 березня 2007 року відповідачем було надіслано позивачки квитанцію з повідомленням про необхідність сплатити виявлений борг 2436,08 грн. (а.с.3,4). Як встановлено в судовому засіданні, 28 березня 2007 року сином позивачки від її імені було подано відповідачу заяву про оформлення боргового зобов'язання з щомісячною сплатою боргу (а.с.25,49). Боргове зобов'язання №180 від 06.08.07 р. (а.с.50) позивачка відмовилась підписати. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Сдом встановлено, що постачання електроенергії на жилий будинок і господарські споруди позивача, що розташовані у [ADDRESS] проводилось на підставі договору про користування електричною енергією від 11.08.03р., укладеного з [PERSON], правоздатність якої втрачена [INFO] у зв'язку зі смертю (а.с.53,33,48). Згідно паспорту трифазної електроустановки побутового споживача [PERSON] [ADDRESS], 19.05.2000р. у вказаному господарстві було встановлено 3-х фазний лічильник. Вказані струмоприймачі : деревообробний станок потужністю 3 кВт та житловий будинок, сарай, потужністю 0,48 кВт. В цей же день електрообладнання допущено в експлуатацію (а.с.28-31,51-52). Згідно п.2 Договору від 11.08.03р., укладеного між [PERSON] та відповідачем про користування електричною енергією (а.с.33,48), „Постачальник” бере на себе зобов'язання надійно постачати „Споживачу” електричну енергію, як різновид промислової продукції, у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок „Споживача” з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а „Споживач” зобов'язується розраховуватись із „Постачальником” за використану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінам) у терміни, передбачені цим Договором. Як свідчать матеріали справи, відповідач надійно постачав позивачу електричну енергію, як різновид промислової продукції, у необхідних йому обсягах відповідно до обумовлених потужностей, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості. Щодо надійності постачання електричної енергії, її обсягу, гарантії рівня надійності, безпеки і якості у позивача до відповідача ніяких претензій в ході розгляду справи не заявлено. Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач, у відповідності п. 9.1 Договору, виконав покладений на нього обов'язок надійного постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та цим Договором і що це відповідає положенням ст. 901 ЦК України. У відповідності п. 9.7 Договору, відповідачем виконано зобов'язання безплатно проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами і, на підставі цього, 30 жовтня 2006 року, в період дії Договору укладеного 11.08.03р., в господарстві позивачки було проведено чергову планову заміну лічильника інспектором ШРВЕ у присутності і за участю споживача, було зафіксовано остаточні, шестизначні, покази старого лічильника - 069912. Встановлений лічильник опломбовано. Ці акти підписані представником енергопостачальника та споживачем (а.с.26-27). Відповідно до наданих представником позивача розрахунків і квитанцій (а.с.7,63-71), оплата наданих послуг проводилась своєчасно, згідно платіжних документів виписаних відповідачем, що передбачено пунктами 7.4 та 11 Договору, але з зазначенням п'яти знаків, а не шести, як це мало бути при наявності шестизначного лічильника, який знаходився у господарстві позивача. У суда не виникає сумніву до того, що в господарстві позивача мався лічильник з шістю знаками, оскільки відповідачем надано достатньо доказів підтверджуючих цей факт. Сам лічильник оглянути в судовому засіданні не представилось можливим (а.с.75). В свою чергу, не зважаючи на вимоги передбачені пунктом 7.6 Договору, який зобов'язує споживача невідкладно повідомляти відповідача про всі недоліки в роботі приладу обліку електричної енергії, позивач, за наявності в господарстві електрокорморізки, точила, електромлина, електробурякорізки, соломорізки, деревообробного верстату, електроплити, елементарно необхідного освітлення, телевізора, холодильника, про що свідчив [PERSON] в судовому засіданні, не повідомив відповідача про досить малу кількість використаної електроенергії і малу суму сплати за неї, як це було вказано в пред'явлених квитанціях і продовжував сплачувати послуги з хибними показниками лічильника, згоджуючись з цим. З наданим відповідачем розрахунком фактично використаної електроенергії позивачем (а.с.19-24) суд погоджується, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що використовувався лічильник з 6-ю знаками, крім того, врахувавши наявність такої кількості електроприладів в господарстві позивача. Поряд з цим, у відповідності до п. 29 „Правил користування електричною енергією для населення”, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, у разі виявлення у платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач, тобто позивач, також зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника, тобто відповідача. Споживач свідомо не звертався до відповідача, вважаючи споживання електроенергії у кількості 5 кВт на місяць для себе нормою. Водночас суд вважає, що ствердження позивача про порушення відповідачем вимог ст.ст. 15, 18 Закону України „Про захист прав споживачів” не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як свідчать матеріали справи, він сам, тобто позивач, мав досить інформації щодо якості, кількості наданих відповідачем послуг, погоджуючись з цим. На думку суду, не можна брати до уваги доводи представника позивача в частині невиконання відповідачем вимог викладених у п.9.4 Договору, щодо порушення відповідачем обов'язку перевіряти не менш одного разу у 6 місяців стан приладів обліку, оскільки нарікань до відповідача з цього приводу у позивача не було до часу звернення з вимогою сплатити борг за фактично використану електроенергію. Поряд з цим, укладеним 15 лютого 2007 року договором між позивачем та відповідачем про користування електричною енергією по [ADDRESS] а.с.47), заявою від 28 березня 2007 року наданою сином позивачки від її імені про оформлення боргового зобов'язання з щомісячною сплатою боргу (а.с.25,49), борговим зобов'язанням №180 від 06.08.07 р. (а.с.50) який позивачка відмовилась підписати, регулярною оплатою боргу (а.с.18,54,72) позивачка сама підтвердила наявність боргу за фактично використану електроенергію. Ствердження позивачки та її представника з приводу примушення відповідачем сплачувати неіснуючий борг суд не бере до уваги, оскільки досить тривалий час вони нікуди з цього приводу не звертались, добровільно тривалий час сплачували борг. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що підстав для визнання вимог відкритого акціонерного товариства „Сумиобленерго” в особі Шосткинського районного відділення „Енергозбут” до позивачки про сплату 2436 грн. 08 коп. неправомірними немає.

Outcome: approved