Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про визнання права власності на Ѕ частки квартири у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить Ѕ частка квартири [ADDRESS], а інша частка зазначеної квартири належала його матері [PERSON], і оскільки остання померла [INFO], а позивач, який є сином померлої, та єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину шляхом фактичного проживання в квартирі, просить визнати за ним право власності на Ѕ частину зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та дав пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача, яким є Запорізька міська рада, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, відомості щодо причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причини неявки відповідача неповажними, і розглянув справу у його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення особи, яка бере участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 472, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної ради народних депутатів від 10.06.1993 р. та довідкою ОП «ЗМБТІ» № 3139 від 03.04.2008 р. [PERSON] померла [INFO] Спадкоємцем померлої за законом є її син - [PERSON]. Факт родинних відносин зазначених осіб підтверджується дослідженим в судовому засіданні доказом - свідоцтвом про народження позивача. [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадщиною. Свідоцтво про право на спадщину позивач не отримував, оскільки частки в спільній сумісній власності виділені не були. Ст. 370 ч. 2 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного і з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Враховуючи, що частки співвласників в спільній сумісній власності є рівними, суд приходить до висновку, що спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON], є 1/2 частка квартири [ADDRESS], і позивач, як спадкоємець за законом, який постійно проживав з [PERSON] на час відкриття спадщини, прийняв спадщину у виді 1/2 частки зазначеної квартири, тому, з урахуванням належних позивачу 1/2 частки квартири, за ним необхідно визнати право власності на Ѕ частку квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved