Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 січня 2007 року [PERSON] та [PERSON], в особі [PERSON], що діяв на підставі довіреності, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № 381 площею 0,06 га, розташованої на території садового товариства "Західний", масиву "Західний-1" Новоукраїнської сільської ради, яка надана була гр. [PERSON] для садівництва. Земельна ділянка, що була придбана [PERSON], належала [PERSON] на підставі дублікату Державного акта на право власності на земельну ділянку (серія ЯГ № 370962), виданого Рівненською РДА на підставі розпорядження голови Рівненською РДА від 27.11.2006 року № 735. Пунктом 1 вказаного розпорядження голови Рівненською РДА також визнано недійсним втрачений державний акт на право власності на землю, що був раніше виданий на ім'я [PERSON] (серія РВ № 005459 від 08.02.1999 р., реєстраційний номер 7033). В квітні 2007 року [PERSON] звернувся в Рівненську регіональну філію центру державного земельного кадастру з проханням виготовити технічну документацію по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку. 28 квітня 2007 року [PERSON] отримав лист від Рівненської регіональної філії центру ДЗК за № 544 про відмову у виготовленні державного акту, оскільки в Рівненській регіональній філії центру ДЗК є укладений договір з [PERSON] на виготовлення державного акту на цю ж земельну ділянку, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2007 року. Зазначений договір купівлі-продажу від 07.03.2007 року був оформлений приватним нотаріусом [PERSON] на підставі документів, що відповідно до розпорядження голови Рівненською РДА від 27.11.2006 року № 735 визнані недійсними, і втратили юридичну силу. На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, пояснила про обставини, описані вище. Додала, що при посвідченні договору купівлі-продажу нотаріусом не були дотримані вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Просить суд задоволити позов. Відповідач позов не визнав і вважає, що перехід права власності на земельну ділянку відбувся правомірно, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус [PERSON] - пояснила (при попередньому розгляді справи), що при посвідченні договору вона дотрималася необхідних вимог. А тому нотаріус вважає, що немає підстав для задоволення позову. В подальшому просить справу розглядати у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Частинами 1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України та статтею 4 Закону України «Про власність» передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено в судовому засіданні, 27 січня 2007 року [PERSON] та [PERSON], в особі [PERSON], що діяв на підставі довіреності, уклали договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі дублікату державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 370962, виданого Рівненською РДА на підставі розпорядження голови Рівненської РДА від 27.11.2006 року № 735. 07 березня 2007 року [PERSON] в особі [PERSON], що діяв на підставі довіреності, та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія РВ № 005459, виданого Новоукраїнською сільською радою Рівненського району Рівненської області 08.02.99 р., реєстраційний номер 7033. Зазначений договір купівлі-продажу від 07.03.2007 року був оформлений приватним нотаріусом [PERSON] Згідно до розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 27.11.2006 року № 735, визнано недійсним втрачений державний акт на право власності на землю, що був раніше виданий на ім'я [PERSON] (серія РВ № 005459 від 08.02.1999 р., реєстраційний номер 7033). Згідно до статті 203 ЦК України 2003 року, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до пункту 71 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.04 р. (в редакції на час вчинення нотаріальних дій), при посвідченні договору про відчуження земельної ділянки як самостійного об'єкта цивільних правовідносин нотаріус перевіряє відсутність (наявність) обмежень (обтяжень) за даними Державного земельного кадастру. При посвідченні договору 07.03.07 р. нотаріус прийняла до уваги витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру станом на 03 листопада 2004 року, згідно якої інформація про спірну земельну ділянку в базі даних відсутня. Між тим, при посвідченні договору 07.03.07 р. нотаріус отримала витяг з Державного реєстру правочинів, де згідно запису № 5, номер правочину 1886198 зазначено про те, що відносно спірної земельної ділянки вже був оформлений договір купівлі-продажу 27 січня 2007 року. Не приймаючи уваги інформацію про вже вчинення правочину відносно спірної земельної ділянки 27.01.07 р., не маючи даних Державного земельного кадастру станом на 2007 рік, нотаріус вчинив посвідчення правочину щодо цієї ж земельної ділянки 07 березня 2007 року. Таким чином, правочин від 07.03.07 р. щодо спірної земельної ділянки не може вважатися як такий, що відповідає вимогам закону. А отже, не може вважатися дійсним. Згідно до статті 204 ЦК України 2003 року, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позову.

Outcome: approved