Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Першої Луцької держнотконтори про визнання права власності на спадкове майно. Заяву мотивує тим, що її бабусі [PERSON], яка померла [INFO], належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], мати позивача і дочка спадкодавиці. На момент відкриття спадщини позивач була неповнолітньою. Правовстановлюючими документами на квартиру заволодів [PERSON]. В червні 2006 року дізналася, що [PERSON] залишила на ї ім'я заповіт. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 березня 2007 року позов задоволено. Постановлено визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS]. За апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції [PERSON] ухвалою апеляційного суду Волинської області від 2 жовтня 2007 року рішення суду від 28 березня 2007 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Ухвалою суду від 20 грудня 2007 року до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] 20 грудня 2007 року [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування та зобов'язання не перешкоджати користуватися квартирою та надати ключі від вхідних дверей. Заяву мотивує тим, що після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON]., батько [PERSON] , був непрацездатним, прийняв спадщину. [PERSON]. помер [INFO], все своє майно заповів [PERSON]. [PERSON] не визнає за [PERSON] права на спірне житлове приміщення, самовільно проникла до квартири, ключі відмовляється надати, чим перешкоджає користуватися квартирою. Просить суд визнати за ним право власності на 5/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування; зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON]. користуватися квартирою [ADDRESS] та надати ключі від вхідних дверей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, зустрічний позов не визнає. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, зустрічний позов не визнає. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, зустрічний позов не визнає. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнає, позов [PERSON] не визнає. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнає, зустрічний позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнає, зустрічний позов підтримує. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення частково, зустрічний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 150, виданого 7 липня 1965 року міським комунальним відділом Луцької міської ради депутатів трудящих, [PERSON] вселився разом з 5 іншими членами сім'ї в тому числі з [PERSON] в трикімнатну квартиру [ADDRESS] кооперативу імені Т.Г. Шевченка по вул. Леніна у м. Луцьку (а.с. 69). 23 червня 1982 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Луцьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 562 (а.с. 44). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів від 8 липня 1982 року № 257 дозволено міський взаємообмін квартирами, в наслідок чого [PERSON] обміняв трикімнатну квартиру [ADDRESS] на двокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій проживала [PERSON] та [PERSON]. Фактично друга дружина [PERSON] - [PERSON] переїхала у квартиру [PERSON], а члени сім'ї [PERSON] переїхали у квартиру [ADDRESS]. На підставі ордеру № 467 серія А, виданого 13 липня 1982 року виконавчим комітетом Луцької міської Ради народних депутатів [PERSON], разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON], одержала право на зайняття трикімнатної квартири [PERSON] (а.с. 70). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 7 червня 1994 року, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 72). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час оформлення права власності на квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Спірна квартира була набута у власність [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а тому була їх спільною сумісною власністю. [PERSON] померла [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 43-зворот). Із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору звернулися 23 травня 2002 року її чоловік [PERSON]. (а.с. 39-зв.), 4 червня 2002 року звернулася її дочка [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с. 40). Згідно заповіту, посвідченого 19 серпня 1998 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-2862, [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с. 40-зв.). Оскільки спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя, то спадщина відкрилася лише на 1/2 частину квартири. [PERSON]. на час відкриття спадщини був непрацездатним, тому згідно правила ст. 535 ЦК УРСР, він успадкував дві третини частки, яка належала б йому при спадкоємстві за законом. Оскільки у [PERSON] було два спадкоємці за законом - чоловік та дочка, тому за законом [PERSON] належало б 1/4, частина квартири. Враховуючи наявність заповіту він успадкував 2/3 від 1/4 частини квартири, тобто 1/6 частину. Отже [PERSON] стало належати 1/2 частина квартири як частка у спільному майні подружжя та 1/6 частина квартири в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON], а всього 2/3 частини квартири. 1/3 частини квартири успадкувала [PERSON] на підставі заповіту. Спору відносно іншого спадкового майна між сторонами немає. [PERSON] помер [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 78). Все належне йому майно згідно заповіту, посвідченого 28 січня 2003 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-94 (а.с. 77) він заповів [PERSON]. , який відповідно до правила ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи наведене суд не бере до уваги посилання позивача про те, що [PERSON] не оформив за своє життя спадкові права, а тому його спадкоємець [PERSON] не успадкував частину квартири. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково та визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. В задоволенні вимоги про зобов'язання не перешкоджати користуватися квартирою та надати ключі від вхідних дверей слід відмовити, оскільки на думку суду дана позовна вимога є передчасною. [PERSON] могла добросовісно помилятися, враховуючи наявність спору та судове рішення про визнання за нею права власності на квартиру в цілому, та не допускати інших осіб в квартиру. Крім того, [PERSON] не подав суду жодних доказів тощо, що він звертався до [PERSON] з проханням надати ключі від вхідних дверей і саме [PERSON] йому створювалися перешкоди у користуванні квартирою.

Outcome: partial