Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про визнання угоди дійсною та визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що в осені 2003 року вона домовилася із відповідачем про покупку жилого будинку [ADDRESS] разом із земельною ділянкою на якій він розташований. 01.10.2003 року вона сплатила відповідачу узгоджені суму та цього ж дня у приватного нотаріуса фони оформили договір купівлі-продажу житлового будинку. Передбачалося, що відповідач укладе з нею і другий договір - договір купівлі-продажу земельної ділянки після того, як отримає державний акт на землю. 10.02.2005 року відповідач отримав державний акт на земельну ділянку, однак ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, пояснюючи свою поведінку зайнятістю по роботі. Просить визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнати за нею право власності на цю земельну ділянку. Позивачка у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що 01 жовтня 2003 року позивачка [PERSON]. придбала у відповідача [PERSON]. належний йому житловий будинок та земельну ділянку за адресою:[ADDRESS]. Договір купівлі-продажу будинку було нотаріально посвідчено 01.10.2007 року приватним нотаріусом [PERSON]. ( а.с. 7). На момент оформлення договору купівлі-продажу будинку, питання нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки було відкладено до отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою. Згідно домовленості позивачка уплатила відповідачу узгоджену суму за жилий будинок та земельну ділянку, про що в матеріалах справи мається розписка ( а.с. ). А відповідач виїхав з домоволодіння, забрав речі та надав домоволодіння для проживання позивачу. 10.02.2005 року відповідач [PERSON]. отримав державний акт на земельну ділянку площею 0,0567 га по [ADDRESS](а.с. 6), однак ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, пояснюючи зайнятістю по роботі. Відповідно до ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України суд якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, між [PERSON]. та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою:[ADDRESS], що дотепер ніким не оскаржений. Позивач фактично купив земельну ділянку та оплатив. Відповідач [PERSON]. не заявляє вимог про визнання договору купівлі - продажу недійсним й про його розірвання. На підставі ст.ст. 219, 220 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved