Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради, Вінницької області /далі позивач/, звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 2097,60 гривень та державного мита на користь держави. В позовній заяві позивач вказав, що на підставі заяви від 29 березня 2007 року громадянки [PERSON], зареєстрованої [ADDRESS], їй була призначена та виплачена тимчасова грошова допомога для дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Кошти сплачувалися на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO],[PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в періоди з 01 березня 2007 року по 31 травня 2007 року в загальній сумі 2097,60 гривень. Відповідно до заяви [PERSON] та повідомлення Хмільницького районного відділення зв'язку від 22 травня 2007 року № 67, було встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти, отже в нього є можливість утримувати дітей. З-за таких обставин кошти витрачені із державного бюджету на утримання неповнолітніх дітей підлягають поверненню у державний бюджет, а саме стягненню їх з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак 12 березня 2008 року № 477 на адресу суду надійшла телефонограма з Хмільницького управління праці та соціального захисту населення, в якій позивач просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав і просив задоволити їх в повному обсязі. Дане прохання зумовлене великою кількістю судових повісток по вказаному питанні та неможливістю брати безпосередньо участь при розгляді таких справ, а також Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради Вінницької області теріторіально розміщене на великій відстані від місця розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і не заперечив стягненню з його коштів вказаних позивачем та судових витрат, а також пояснив, що з березня по травень 2007 року був безробітним і не мав змоги перераховувати кошти на утримання своїх дітей, коли влаштувався на роботу то аліменти почав сплачувати регулярно, просив суд постановити рішення на попередньому судовому засіданні, оскільки працює у м. Київ і потрібно їхати на роботу, про що подав до суду письмову заяву. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що згідно заяви [PERSON] від 29 березня 2007 року та на підставі постанови КМ України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме» [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога на утримання неповнолітніх дітей, оскільки відповідач ухилявся від сплати призначених рішенням суду аліментів. На підставі п. 15 постанови КМ України від 22 лютого 2006 року № 189, покриття витрат, пов'язаних з виплатою тимчасової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, наданих як субвенція місцевому бюджету. Кошти на утримання дітей в розмірі 2097,60 гривень, виплачувалися в період з 01 березня 2007 року по 31 травня 2007 року, що підтверджує розрахунок суми позову по справі [PERSON] 22 травня 2007 року [PERSON] звернулася із заявою до начальника УПСЗН про припинення виплати тимчасової державної допомоги дітям, у зв'язку з тим, що батько дітей надіслав грошові кошти, в підтвердження додала повідомлення відділення зв'язку № 67. На підставі заяви та повідомлення було прийнято рішення від 22 травня 2007 року «Про припинення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», виплата коштів з державного бюджету була припинена з 01 червня 2007 року. Отже, відповідач в період з 01 березня 2007 року по 31 травня 2007 року не виплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а кошти на їх утримання відраховувалися з державного бюджету, тобто діями відповідача було заподіяно матеріальної шкоди державним інтересам на суму 2097,60 гривень, які у відповідності до ст. 1166 ЦК України підлягають поверненню в повному обсязі у державний бюджет. Свою вину відповідач визнав і не заперечив стягненню коштів затрачених із державного бюджету на утримання його дітей. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, тобто витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (платіжне доручення № 49 від 25 лютого 2008 року). У відповідності ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати державного мита, воно стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, виходячи з наведеного підлягає стягненню з відповідача 51 гривня в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved