Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, і просить розділити з відповідачем незакінчений будівництвом будинок, що знаходиться у [ADDRESS], та виділити їй в натурі 60/100 частин будинку з відповідною частиною господарських споруд і будівель. Встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою, площею 1 100 кв. м., на якій розташований спірний будинок, виділивши їй у користування також 60/100 частин даної ділянки. Свій позов позивач мотивує тим, що вона з жовтня 1989 року по липень 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу є дочка, 1991 року народження, яка знаходиться на утриманні позивача. В період шлюбу, за спільні кошти сім'ї, сторонами було побудовано будинок, який на час розірвання шлюбу та розпаду сім'ї ще не закінчений будівництвом, але поділу підлягає і позивач просить виділити їй 60/100 частин даного будинку на тій підставі, що на її утриманні залишилась проживати їх дочка [PERSON] Аліменти, які виплачує відповідач на утримання дочки, періодично, в незначних сумах, є недостатніми для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, а тому на підставі п. п. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України позивач просить виділити їй 60/100 частин будинку. Крім того, позивач просить врахувати те, що відповідач частину рухомого майна, придбаного сторонами в період шлюбу, вивіз без відома позивача і заховав. В судовому засіданні позивач підтримала свою основну і додаткову позовні заяви, та пояснила, що через декілька днів після припинення шлюбних відносин з відповідачем вона хотіла зайти до будинку, але не змогла, оскільки відповідач замкнув будинок, змінив замки вхідних дверей, і заборонив їй туди ходити. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік заявив їй, що в будинку її немає нічого, і вирішив замкнути двері, щоб вона туди не потрапила. В зв'язку з цим вона звернулася до райвідділу міліції, до дільничного інспектора [PERSON], щоб виїхати до її колишнього чоловіка, і з'ясувати питання щодо цього. Дільничний інспектор [PERSON] викликав відповідача до райвідділу міліції, і в його присутності відповідач пообіцяв, що відкриє будинок, і віддасть їй ключі уже від нового замка. По минуванню трьох днів, їй ніхто ключів не віддав. В цей період часу сусіди [PERSON], і [PERSON] їй переказали, що бачили, як з будинку вивозилося усе майно. Прийшовши до будинку та потрапивши в приміщення через кватирку вікна кочегарки, вона виявила, що там зникли їх спільне майно. Потім вона зсередини будинку відчинила парадні двері будинку, і запросила туди свідків, яких вона покликала раніше де вони склали акт. З письмовими заявами до райвідділу міліції з приводу крадіжки, чи зникнення речей, вона не зверталася, оскільки відповідно до свідчень сусідів їх вивіз відповідач. Коли вони припинили спільне проживання, то першим з будинку пішов відповідач, а вона на той час проживала в будинку. Після суду коли їх шлюб був розірваний, відповідач сказав їй, щоб вона вибиралася з будинку, оскільки він збирається зливати воду з опалювальної системи, щоб не розморозилися батареї, оскільки не було палива, щоб топити. Вона ще на той час проживала в будинку, а потім пішла з дитиною жити до батьків, і забрала з собою речі, які дала їй мати, подушки одіяло та частину концервації. Ці речі вона забрала з своєю матір'ю. Потім вона знову вдруге звернулася у райвідділ міліції, з своїм батьком до ДІМ [PERSON], куди знову викликали відповідача. Він приїхав у міліцію із своїм батьком, і коли вони всі разом зайшли у кабінет де давали пояснення, відповідач сам сказав всім, що вивіз майно для того, щоб запобігти крадіжкі, в зв"язку з тим, що вони в будинку не проживали. Позивач на той час із дитиною проживали у її батьків тому, що відповідач не пускав її у будинок. Дії відповідача продовжувалися майже рік, потім вона звернулася з позовом до суду, щоб розділити їх спільний будинок, мирно поділити будинок не вдалося, оскільки відповідач їй погрожував. Їх спільна дитина на нервовому грунті захворіла, і в неї різко погіршився зір, почали труситися руки, з'явилась вегето - сосудиста дистонія, в зв"язку з захворюванням дитини їм треба було їхати на обстеження у м. Черкаси, для цього необхідні грошові кошти з цього приводу вона звернулася до відповідача, але він їй відповів, що це її особисті проблеми, що у неї є батько, в якого є автомобіль, і нехай він везе їх до лікарні, а у нього є свої особисті проблеми, і при цьому витягнув із гаманця 50 гривень, попросив свого товариша який був із ним, щоб той був свідком передачі їй грошей. Дитина хворіє, і на даний час, вона перебувала на санаторному лікуванні, де також навчалася, але відповідач на лікування дитини не надавав допомоги. Щодо заняття спортом їх донькою, пояснила, що воні їй лікарями не протипоказані. Аліменти були стягнуті з відповідача вже після розірвання шлюбу у 2003 році. Відповідач відразу після розірвання шлюбу, купив доньці спортивний костюм, і рюкзак, а решту речей, коли 1 вересня 2003 року дитина йшла до школи, позивач купувала сама. Аліменти відразу після розірвання шлюбу відповідач не сплачував, коли вона перебувала на роботі, то відповідач приїжджав, і говорив їй, щоб вона відмовилася від аліментів, але вона відмовила в проханні відповідача. З позовом до суду про стягнення додаткових витрат на дитину вона не зверталася, оскільки не знала вимог законодавства. З моменту народження, дитина у лікарні на обліку вона не перебувала з приводу хвороб, які в неї з'явилися в період розірвання шлюбу. На данний час дитина, далі продовжує хворіти, перебуває на обліку у районній, і обласній лікарнях, навчається у платному навчальному закладі, плата за місяць становлять 110 грн.. На даний час відповідач сплачує аліменти в її користь у розмірі 115 грн., 110 грн.. І просить розподілити будинок у співвідношенні 60 до 40 згідно висновку додаткової судової - будівельно - технічної експертизи, по варіанту №1, сторону будинку зафарбовану рожевим кольором, щоб їй із дитиною виділили 60 % будинку, оскільки це найзручніший та найлегший варіант перебудови, оскільки інші варіанти поділу не зручні так як потрібно проводити значні будівельні роботи. Коли будинок був ще не повністю побудований, то в ньому знаходилося 100 квадратних метрів паркету, та 120 квадратних метрів зовнішньої оздоблювальної плитки. Після розірвання шлюбу відповідач батареї демонтував, і вивіз. Батарей було 9 шт., вони були у всіх кімнатах будинку. Дверні полотна були в кількості 9 штук. Залишилися лише двоє вхідних дверей, а всі інші, які були у кімнатах, відповідач зняв, і вивіз. У будинку також були: холодильник, мікрохвильова піч, газова плита, пральна машина, музичний центр, магнітофон, еквалайзер, міксер, відеомагнітофон, диван, крісло, антресолі, та інше майно, це все купувалося за їх спільні кошти, під час перебування і шлюбі, які відповідач сам позабирав без її згоди. Коли їх дитина ходила до відповідача на квартиру, де він проживав, то говорила, що побачила там речі, які відповідач повивозив із будинку. Шість батарей опалення залишилося в будинку в зв'язку з тим, що коли влітку вони перейшли жити в будинок, то не користувалися опаленням, а восени, в жовтні місяці відповідач запросив спеціаліста, який повністю переробив опалення, і деякі батареї залишилися. Відповідач в судове засідання з'явився позов визнав частково, і пояснив, що у 2002 році позивач забрала майно з будинку, а саме: постільну білизну, одяг, концервацію, і пішла жити до своєї матері, про це вона його не повідомила. У будинку вони проживали до березня місяця. Потім він подав заяву до суду про розірвання шлюбу. Коли до нього зателефонувала позивач, і повідомила, що зрізаний замок у гаражі. По приїзду на місце він побачив, зрізаний замок на гаражі та розбиту кватирку у вікні будинку, оскільки позивач влаштувала там суперечку, ніхто з його товаришів в будинок не заходив і після цього вони поїхали. Про виклик працівників міліції він у той вечір не думав. На наступний день він звернувся до райвідділу міліції, і попросив дільничного інспектора проїхати з ним, щоб той подивився, що там трапилося. Також звернувся до свого товариша [PERSON] щоб він також з ним проїхав до будинку. Коли вони туди приїхали, зайшли в будинок, то побачили розбиту кватирку, сліди були по всьому будинку, і не було нічого, ні батарей ні дверей, батареї були лише у кочегарці, коридорі, у ванні кімнаті, на східцях, у кухні. Крім батарей, і дверей у будинку не було речей, які були у вжитку. Дільничний запитав у нього хто це міг зробити, і чи буде він писати заяву він відповів, що це могла зробити його дружина, писати заяву, він не буде, оскільки у його сусідів була подібна ситуація, і нікого не найшли. Розмови з дільничним інспектором [PERSON], про викрадені матеріали, не було, оскільки [PERSON] на той час дільничним не працював, а дільничним на той час був [PERSON]. У райвідділ міліції його викликали з приводу того, що він нібито не давав ключі дружині. Але ключі від будинку у позивача були, але вона не відчинила двері, тому що двері замкнулися, і вона хотіла потрапити в будинок, з якою ціллю він не знає, потім вона вибила скло в кватиркі ще раз. Розмір кватирки був 70 см. на 40 см.. Позивач неодноразово говорила, що потрапляла в будинок через кватирку, і відкривала вхідні двері. Дільничний інспектор [PERSON] його викликав в зв'язку з тим щоб він дав позивачу ключі від будинку, щоб вона забрала свої речі. На що він пообіцяв, що віддасть ключі. Потім вони згідно його обіцянки приїхали до будинку, він відчинив двері, з ним були ще два чоловіка, які перебували в автомобілі, вони разом з позивачем оглянули будинок та поїхали по своїх справах. Речей які перерахувала позивач в акті, що нібито він їх вивіз у будинку взагалі не було. Після розлучення із березня місяця він винайняв квартиру і став жити окремо. Коли він їздив до Німеччини, то привозив речі, які продавав в Україні, і за ці кошти будувався будинок. Те що позивач стверджує що він не сплачував аліменти на дитину то це не відповідає дійсності, оскільки він сплачував аліменти. Він допомагав матеріально дитині, повністю купив одежу до школи, фінансово підтримував дитину, він пропонував щоб дитина залишилася із ним, але позивач не дозволила, він дитині купував також відеомагнітофон, музикальний центр, мобільний телефон, хорошу спортивну форму. В той час коли він жив разом з позивачем то дитина на початковій стадії хворіла, у неї був церебральний параліч, була мозкова травма. Довідки з лікарні про хворобу дитини, які надала суду позивач, він вважає сфальсифіковані. Позивач йому повідомила про те, що коли дитина буде розвиватися, то будуть певні проблеми. В будинку він перестав проживати з березня 2003 року, а позивач в це час проживала з батьками, в будинку не проживав ніхто, оскільки після нового року закінчилося пальне, і будинок не опалювався, і він сказав позивачу, що не зможе забезпечити опалення будинку. Вивезення спільних речей з будинку та зняття батарей опалення та дверей заперечив. З приводу заміни замків, пояснив, що дійсно, в задній частині будинку були двері над якими не було козирка, і двері від дощу набрякали, коли він почав відчиняти ті двері, то зламалася ручка, і він замінив там замок, а замок у інших вхідних дверях, від якого був ключ у позивача, так і залишився. Коли він пропонував позивачу купити трикімнатну квартиру, у обмін на будинок, в той момент коли він подав заяву на розлучення в 2003 році, то вона відмовилася від даної пропозиції. До розлучення із дружиною, він переобладнував батареї, вони всі до того часу знімалися, бо не були приварені. Батареї не переобладнувалися, а обварювалися, оскільки вони протікали. Він пропонував позивачу в добровільному порядку поділити будинок порівну, але вона не захотіла, сказала що суд усе розділить. Він не згодний з тим, щоб будинок поділити таким чином, як пропонує позивач, він хоче поділити будинок порівну, рівними частинами. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він був призначений на посаду дільничним інспектором з 31 березня 2003 року. [PERSON] дійсно зверталася до нього на роботу з приводу профілактичної бесіди з її колишнім чоловіком, по питанню, що вона не може потрапити до свого будинку, який розташований в районі залізничного вокзалу, так як у неї відсутні ключі від нього, тому що даний будинок закрив її колишній чоловік. Коли він викликав [PERSON], він пояснив, що ключі знаходяться у нього, він закрив даний будинок, і не дає ключі дружині, щоб вона не забрала звідти їх спільних речей, а також щоб не було крадіжок. Також повідомив, що він наглядає за даним будинком, і всі питання вони будуть вирішувати під час розірвання шлюбу. Друга розмова з відповідачем відбувалася в присутності позивача, та відповідача, і їх батьків. В присутності нього та [PERSON], [PERSON] сказала, що від сусідів та мешканців, які проживають неподалік даного будинку їй стало відомо, що [PERSON] вивозив з будинку якісь речі, чи майно. Після чого він запитав у [PERSON], чи дійсно таке було, він відповів, що дійсно забрав деякі особисті, чи спільні речі, так як в будинку ніхто не проживав, і злочинці зможуть викрасти майно. Чим було викликане те, що речі [PERSON] вивозив уночі, він при цьому не пояснював. Про те що з будинку були викрадені деякі речі [PERSON] не говорив. Після цієї розмови він порадив, сторонам мирно вирішити дане питання. Крім того роз'яснив, що в разі якщо вони не дійдуть згоди, то вони мають право звернутися до суду. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що незадовго до розірвання шлюбу були у будинку і бачили там речі, якими користувалася їх сім”я телевізор, музичний центр, холодильник, морозильна камера,автоматична пральна машина, дверні полотна на дверях, батареї опалання та інші в будинку на той час опалення було в справному стані. Через деякий час їх запросила позивач з проханням скласти акт про відсутність спільних речей, які вони незадовго до цього бачили у будинку на що вони погодилися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач, та відповідач через 7 років після одруження перейшли жити у будинок. Там було вже зроблене опалення, були міжкімнатні двері, вони там перезимували. [PERSON] їздив заробляти гроші за кордон, і вони спільно будували будинок. У будинку була побутова техніка, яка до цього була у використанні така як, холодильник, мікрохвильова піч, телевізор, ліжка, м"який куточок, який привіз відповідач із Німеччини. Облицювальна плитка і паркет, спочатку була на території їх домоволодінні, а потім у січні якого саме року вона не пам'ятає, її перевезли до спірного домоволодіння. На початку 2003 року її дочка [PERSON] плачучи повідомила, що [PERSON] сказав їй що закінчується паливо, і щоб вона йшла жити до батьків тому що палива для опалення будинку він не привезе, і закриває будинок. Коли відповідач забрав усе майно з будинку, на дворі вже було тепло. Виявивши положену траву, колесами автомобіля біля будинку та відсутність плитки у будинку вони звернулися до райвідділу міліції де заявили про дану крадіжку. Потім з'ясувалося, що все майно з будинку вивезено відповідачем, холодильник з морозильної камерою, зняті двері і батареї, паркет і плитку також він порозбирав ліжка. Про те що речі були вивезені з будинку вони дізналися в червні 2003 року. Відповідач привіз до їх домоволодіння розкладного стола, і дитячого письмового стола, перед тим як дитина йшла до школи, вже після того як речі були вивезені із будинку. Відповідач матеріально не допомагає у лікуванні дитини, грошей не дає, але купував їй різні речі такі як відеомагнітофон, музикальний центр, мобільний телефон, золоті сережки. Позивач не чинила опору для того щоб дитина зустрічалася з відповідачем. Коли відповідач проживав з позивачем то він займався лікуванням, і вихованням дитини. Свідок [PERSON], в повному обсязі підтвердив пояснення свідка [PERSON]. Та доповнив, що від внучки йому стало відомо, що коли вона провідувала відповідача то бачила у нього на квартирі побутову техніку, яка була ним вивезена з будинку де вони проживали разом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач і відповідач проживали у незакінченому будівництвом будинку, опалення в якому було зроблене. Також у будинку були холодильник з морозильною камерою, мікрохвильова піч, телевізор, ліжка, двері, радіо апаратура, крісла, диван, стіл, газова плита, паркет, пральна машина, облицювальна плитка. Всі речі він бачив коли св'яткували вхідчини. У 2003 році паркет був біля новобудови. Про те що з будинку були вивезені речі [PERSON], а саме батареї, меблі, паркет, холодильник з морозильною камерою, мікрохвильова піч, він дізнався від [PERSON]. Судовий експерт [PERSON] суду пояснив, що для визначення дійсної вартості будинку в сучасних цінах визначається ринкова вартість на момент проведення експертизи. Ринкова вартість за порівняльним підходом визначається при зборі інформації щодо купівлі продажу нерухомості, при порівнянні цін. Для того, щоб розбити цю вартість у відсотках для кожної будівлі спільного домоволодіння, визначалася вартість спірного будинку за витратним підходом. Середня вартість зваженого за достовірністю, визначається для того об'єкта порівняння для якого була вибрана найменша поправка, тобто той об'єкт, який найбільше підходить, який вважається аналогом для досліджуваного будинку. Будівельна готовність будинку на момент проведення експертизи складала 84,01 %, тобто будинок був ще недобудований, і для оцінки за витратним підходом будинку, який являється зблокований з гаражем, тобто одночасно рилася траншея для фундаменту гаража і будинку. Крім того стіни будинку і гаража були збудовані з однакових будівельних матеріалів. При підрахунку загальної площі будинку площа лоджії увійшла в загальну площу будинку. Згідно норм обов'язково повинен бути передбачений під'їзд і від'їзд на земельну ділянку. Із лівої сторони житлового будинку неможливо обладнати в'їзд і проїзд на город. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він приймав участь у будівництві будинку [PERSON]. Влітку 2002 року він був у даному будинку, чи було в ньому обладнане опалення він не звертав уваги. У 2003 році він був лише на першому поверсі будинку в кухні, туалеті, та ще якійсь кімнаті дверей не було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2003 році він бачив, як були зрізані замки на гаражі, також була відкрита кватирка біля веранди. В будинок він тоді не заходив, оскільки між сторонами був скандал. На наступний день він заходив у даний будинок і бачив, що там не було дверей і батарей. На другому поверсі будинку була кімната в якій було два ліжка, шафа, тумбочка і телевізор. Ніяких будматеріалів у будинку не було. До даної події він був у даному будинку. Водяне опалення на той час у будинку було, крім того будинок опалювався за допомогою каміна. В деяких кімнатах будинку були навішені двері. Свідок [PERSON] суду пояснив, що весною 2002 року він був у будинку подружжя [PERSON] де він бачив телевізор і відеомагнітофон. В деяких кімнатах будинку були навішані старі двері. Також у будинку були батареї. Будівельних матеріалів у будинку не було. Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, вислухавши учасників процесу, їх представників, свідків, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, вважає, що пред'явлений позивачем позов підлягає до задоволення в силу слідуючого. У судовому засіданні встановленого, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1989 року по липень 2003 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], 1991 року народження, яка знаходиться на утриманні позивача. В період шлюбу сторони розпочали будівництво житлового будинку, на земельній ділянці, яка була наділена для їх сім'ї, площа якої складає 0.11 га., по [ADDRESS], згідно рішення виконкому Корсунь - Шевченківської міської ради народних депутатів за № 154 від 22 вересня 1992 року, на прізвище відповідача. За спільні кошти сторони побудували незакінчений будівництвом житловий будинок, який згідно висновку первинної судово будівельно - технічної експертизи та додаткової судово будівельно - технічної експертизи може бути розділений на дві окремі ізольовані квартири по декількох варіантах розподілу. На момент розірвання шлюбу у будинку не було постелено підлоги та не виконано внутрішні оздоблювальні роботи. Незакінчений будівництвом будинок складається з двох поверхів та підвалу. В будинку є 6 жилих кімнат, кухня, котельна, дві ванні кімнати, туалет, два коридори. На першому поверсі будинку розміщено також гараж, а біля будинку господарські споруди: господарська споруда, туалет, колонка. Згідно висновків первинної та додаткової судово будівельно - технічної експертизи дане домоволодіння можна розділити як у співвідношенні 50/100 до 50/100 так і 40/100 до 60/100. По цих обох варіантах є можливість добудови окремого другого входу. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані суду акти та інші докази по справі, суд приходить до висновку про те, що є всі законні підстави для задоволення позову та розділу будинку по першому варіанту додаткової судово будівельно - технічної експертизи у співвідношенні 40/100 до 60/100, з виділенням позивачу 60/100 частин будинковолодіння в силу слідуючого. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь - які речі, в т.ч. і доходи, одержані одним з подружжя і внесені до сімейного бюджету. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 жовтня 1991 року за № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок",- суд, за позовом одного з подружжя, вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво. Як вбачається з додаткового висновку експерта такий поділ спірного будинку можливий, як і можливе добудовування обох квартир, що будуть виділені сторонам. Враховуючи, що обидві сторони по справі підтвердили, що проникнення у будинок не було, а через вікна вказані вище речі винести неможливо. Таким чином, дане домоволодіння, та майно, яке було у будинку, і яке вивезене відповідачем без погодження з позивачем, про що з достовірністю встановлено у судовому засіданні, що підтверджено свідченнями свідків є спільною сумісною власністю сторін і даним майном сторони мають право володіти, розпоряджатися і користуватися на рівних правах та розпоряджаються спільно придбаним майном за взаємною згодою, що регламентується ст. ст. 63, 64 СК України. Кількість та вартість спільного майна вивезеного відповідачем без згоди позивача має істотне значення при поділі спірного домоволодіння, та дає право суду відступити від рівності долей та виділити позивачу більшу частину домоволодіння так як крім заниження вартості домоволодіння шляхом зняття батарей опалення, полотен дверей та інших дій відповідача направлених на суттєве заниження вартості спільного будинковолодіння на утриманні у позивача знаходиться неповнолітня хвора дочка, аліменти на утримання якої позивач навіть в ході тривалого розгляду справи судом сплачував нерегулярно, що підтверджується крім показів свідків допитаних судом [PERSON], [PERSON], ще і квитанціями наданими суду відповідачем. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності, а тому відповідач не мав права міняти замки на дверях будинку та без згоди дружини вивозити речі, які були сторонами придбані в шлюбі, і якими вони користувалися. А твердження відповідача про те, що холодильник, телевізор, мікрохвильова піч, крісла, відеомагнітофон, батареї було викрадене у березні - липня 2003 року, суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших допитаних судом осіб, а також письмовими доказами, а саме актами т.1 а.с.10, 11. Зазначені дії відповідача суд оцінює як намагання приховати від поділу спільне майно, занизити дійсну вартість будинку, уникнути поділу даного майна та виділу позивачу меншої частини домоволодіння, так як судом з'ясовувались дані обставини, доказів викрадення речей сторонніми особами відповідачем на підтвердження своїх заперечень, щодо приховування спільного майна суду в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, відповідно до вимог якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень не надано також не вказано де суд може їх здобути. Згідно п. 11, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при вирішенні цивільних справ, суд має виходити з поданих сторонами доказів. Поряд з цим суд може запропонувати сторонам подати додаткові докази, а в разі, коли сторони не можуть їх зібрати, а без них правильно вирішити справу неможливо, - за клопотанням сторін сам витребувати докази, тому враховуючи що клопотань від сторін про витребування доказів судом не надійшло, суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів. Сторонам надавалась можливість надати наявні у них докази в тому числі і заперечення з боку відповідача по закінченню розгляду справи вони погодилися на закінчення розгляду справи по суті, з посиланням на те, що ними надані всі докази по справі. Тобто, це доказує про те, що всі докази по справі зібрані. Виходячи з цих доказів наданих суду позивачем по справі та ненадання будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень в частину вивезення та приховування спільного майна відповідачем, суд не вбачає будь - яких законних підстав для відмови в задоволенні позову або в задоволенні його в тій частині в якій його визнає відповідач. Згідно ч. 2, ст. 70 СК України, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з подружжя приховав спільне майно. А також суд може збільшити частку майна того з батьків, з ким проживає дитина, за умови, що розмір аліментів, які виплачуються, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування. Як вбачається з наявних у справі документальних доказів, відповідач в ході тривалого слухання справи судом, протягом 2007 року почав виплачував аліменти, які на теперішній час з урахуванням віку дитини та її потреб стану здоров'я фізичного та духовного розвитку того що лише за її навчання позивач сплачує 110 грн., тобто на забезпечення інших потреб дитини залишається мізерна сума аліментів, тривалий час мав періодичну заборгованість, хоча дитині потрібно щоденного купувати продукти харчування речі повсякденного вжитку. Суд вважає, що відповідач мав таку можливість, так як є підприємцем і мав постійний доход, але безпричинно регулярно аліменти не сплачував. Таким чином, виходячи з незначних сум виплачених аліментів відповідачем, умисного приховування ним частини спільно нажитого з позивачем майна, про що у суді встановлено з достовірністю, та підтверджено поясненнями свідків, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], вартість якого, як станом на момент його вивезення так і на теперішній час є суттєвою і небажання відповідача його повертати і на час розгляду справи по суті, з урахуванням інтересів дитини, яка має негативний стан здоров'я, що підтверджено відповідними медичними документами, тому потребує додаткових витрат, яких відповідач в добровільному порядку не надає, що також підтверджено в суді хоча йому відомо, що позивач їх регулярно несе, враховуючи, що суд перевірив, як доводи позивача про приховуваня спільного майна і вони підтверджені документальними доказами та показами свідків, наведених вище так і заперечення відповідача, які не знайшли в суді свого підтвердження, суд вважає можливим відступити від рівності часток майна сторін і виділити в користь позивача 60/100 частин домоволодіння, по варіанту №1, додаткової судово будівельно - технічної експертизи запропонованому позивачем, без стягнення грошової компенсації за більшу частину, з урахуванням вказаних вище обставин. Даний варіант розроблений експертом із незначним відхиленням від ідеальних часток сторін у будинку, яке становить лише 0.438 %, із збереженням об'ємно - планувального рішення житлового будинку, з урахуванням мінімальних затрат на переобладнання та перепланування приміщень /т. 2 а.с. 114/. Витрати по переобладнанню будинку у дві ізольовані квартири відповідно варіанту №1 додаткової судово будівельно - технічної експертизи суд покладає на обидві сторони пропорційно виділеним частинам домоволодіння, тобто 60% до 40 % Вартість мінімально необхідних ремонтно - будівельних робіт по переобладнанню приміщень житлового будинку на дві ізольовані квартири згідно додаткового варіанту № 1 у співвідношенні 60/100 до 40/100, які повинна провести позивач, складає 6530 грн. і суд розподіляє цю суму на позивача. Вартість мінімально необхідних ремонтно - будівельних робіт по переобладнанню приміщень житлового будинку на дві ізольовані квартири згідно додаткового варіанту №1 у співвідношенні 60/100 до 40/100, які повинен провести відповідач, складає 6625 грн. і суд розподіляє цю суму на відповідача. Різницю між ідеальними та реальними частками (+16,047%) при розподілі господарських частин будинку і споруд в сумі 4896 грн. 00 коп. суд стягує з відповідача в користь позивача.. Пропорційно виділеним частинам будинку суд розділяє по цьому ж варіанту №1 додаткової експертизи і земельну ділянку, що знаходиться за цією ж адресою. Оскільки позов позивача задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивача понесені нею витрати по справі, які становлять 832 грн. 84 коп.. Крім того суд стягує з відповідача в користь ТУ ДСА у Черкаській області - 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір в сумі 51 грн. в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved