Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

14 листопада 2007 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 04 липня 1998 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. 22 серпня 2003 року, під час шлюбу, вони з відповідачкою за сумісні кошти придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS]. По усній домовленості всі документи, пов'язані з квартирою, були оформлені на відповідачку, в тому числі й свідоцтво про право власності. З моменту придбання квартири вони спільно з відповідачкою проживали в ній, вели сумісне господарство, з коштів сімейного бюджету оплачували комунальні платежі, робили поточні та капітальні ремонти. На даний час стосунки з відповідачкою значно погіршились, вони знаходяться в процесі розірвання шлюбу. Просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що на даний час шлюб між ним та відповідачкою розірвано, стосунки погіршились. Відповідачка стала вказувати на те, що вона є повноправною власницею квартири, оскільки всі документи оформлені на її ім'я. У зв'язку з чим він звертається до суду за захистом своїх прав. Просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Маріупольським міським відділом РАГС Донецької області. 04 липня 1998 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 422. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 22 серпня 2003 року, укладеного між [PERSON], діючою від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. та витягу Маріупольського БТІ від 09 жовтня 2003 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 лютого 2008 року, актовий запис № 44. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 2003 року у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 10 вересня 2007 року, складеним ЖКП “Новий Східний”. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки їх визначаються рівними . У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, , відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не посилаються на наявність обставин для виступу від презумпції рівності права спільної сумісної власності подружжя. Той факт, що право власності на спірну квартиру згідно правовстановлюючих документів належить [PERSON], не перешкоджає визнанню за позивачем права власності на Ѕ частину цієї квартири, оскільки вона була придбана у шлюбі і є предметом спільної сумісної власності подружжя. Сторони в судовому засіданні досягли домовленості про добровільний розподіл спадкового майна. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved