Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

03.04.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Перемога” про визнання дійсним усного договору купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]та визнання права власності на нього. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що між ним та відповідачем у справі фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], на виконання якого, позивач, як покупець, за договором зобов»язувався сплатити вартість даного житлового будинку відповідачу, а відповідач - продавець за договором, зобов»язувався передати даний будинок після оплати в його власність. При досягненні згоди з усіх істотних умов усної домовленості, сторонами було дану угоду фактично виконано. Даний будинок знаходиться і на даний час у фактичному володінні позивача, його власність відповідач не оспорює, проте, дана угода, в порушення вимог ст.. 227 та ст..44 Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, не була укладена в письмовій формі та не посвідчувалась нотаріально, в зв»язку з чим, право власності на даний об»єкт нерухомого майна не може бути зареєстроване за позивачем, тому, позивач в судовому порядку просив визнати даний договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнати за ним право власності на нього. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив його задовольнити, справу розглянути по суті в попередньому судовому засіданні. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, справу розглянути по суті в попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі наступних підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2000 року на засіданні правління кооперативу «Перемога» було прийнято рішення про продаж належного їм на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності /ар.сп. 29/, житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], [PERSON], що підтверджується випискою із протоколу зборів СВК від 13 січня 2000 року /ар.сп. 36,37/. Правомірність прийняття даного рішення зборами правління кооперативу підтверджується п. 11.7. Статуту КСП «Перемога», зареєстрованого 23.05.1994 року у встановленому порядку /ар.сп. 56 /. Належність даного житлового будинку КСП “Перемога” підтверджується копією Свідоцтва про право власності /ар.сп. 29/, довідкою СВК “Перемога”, виданою за № 51 від 25.02.2008 року /ар.ср. 41, 36/, в тім, що даний житловий будинок перебував на балансі КСП та в зв»язку із продажем його [PERSON], в 2000 році був знятий з балансового обліку. З виписки із протоколу засідання правління кооперативу «Перемога» № 1 від 13 січня 2000 року /ар.сп. 36/ вбачається, що було прийнято рішення про продаж даного житлового будинку [PERSON] за 6200,00 гривень. З копії накладної № 837 від 06.11.2000 року /ар.сп. 46/ вбачається, що покупець, позивач у справі, в касу кооперативу вніс готівкою 6200,00 гривень. З довідки СВК “Перемога”, виданої 25.02.2008 року за № 52 /ар.сп. 42/ вбачається, що КСП «Перемога» перейменовано на СВК «Перемога» / протокол № 1 установчих зборів засновників кооперативу від 21.03.2000 року/, відповідно останній є правонаступником попереднього з 1 квітня 2000 року. На виконання вищезазначеного усного договору, було здійснено передачу даного житлового будинку у власність позивача, в якому останній проживає із сім»єю з 2000 року по даний час /ар.сп.41/. Сторонами дійсність намірів за даною угодою не оспорюється. Отже, зі змісту досліджених доказів та пояснень сторін, сторони за вищевказним усним договором досягнули згоди з усіх істотних умов договору і виконали його повністю. Проте, дана угода, в порушення вимог ст..ст. 227 та 44 ЦК України, в редакції 1963 року, не укладена в письмовій формі та не посвідчена нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України, 1963 року, визначено, що недодержання нотаріального посвідчення договору тягне недійсність договору за ст.. 47 даного Кодексу. Проте, ч 2 ст. 47 ЦК України, 1963 року, передбачено, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом перевірено на підставі вищезазначених доказів, що укладеною угодою будь-яких прав не порушено. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов усної угоди купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, відбулось повне його виконання, не порушує даний Договір прав та інтересів інших осіб, держави, в зв”язку з чим, являється дійсним і породжує на підставі п. 1 ч. 2 ст. 4 ЦК України, 1963 року право власності у Покупця на предмет Договору - житловий будинок. Позивач володів даним будинком до цього часу, його власність ніким не оспорювалась і не оспорюється, тому, на підставі вищевикладеного є усі підстави визнати [PERSON]власником житлового будинку, загальною площею 90,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість якого, згідно звіту про його вартість /ар.сп. 5-26/ становить 12063,00 гривень. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved