Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-11 00:00:00

У листопаді 2006 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],[PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог першої державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Позивач посилалася на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Після смерті батька позивача прийняла спадкове майно бабуся позивача [PERSON]. Спадкоємцями були: - бабуся [PERSON]; - позивач [PERSON](дівоче прізвище [PERSON], змінено у зв'язку з одруженням 30.11.2002 року). Позивач проживає у місті Дніпропетровську, на момент смерті батька навчалася у вищому навчальному закладі, а потім народила дитину, тому вчасно не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначає, що у неї з бабусею [PERSON] була усна домовленість про те, що майно [PERSON] розділить у рівних частках між: - позивачем [PERSON]; - відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] прийняла спадкове майно за заповітом, який склала [PERSON] Позивач стверджує, що під час складення заповіту [PERSON] була психічно хворою та не усвідомлювала наслідків своїх дій, тому заповіт є недійсним. Крім того позивач вказує, що у день поховання батька [PERSON], позивачем прийнято спадщину, а саме забравши собі та використавши фотокартки матері, тому просить: - Поновити строк на подачу до суду заяви про визнання правочину (заповіту) - не дійсним, оскільки про порушення прав позивач дізналася після відмови нотаріуса видати свідоцтво на право власності. - Встановити факт прийняття позивачем спадщини, що відкрилася після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] - Визнати за позивачем право власності на &frac12; частку спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] - &frac14; частину квартири, яка розташована [ADDRESS]. - Визнати заповіт на користь [PERSON] складений у січні 2000 року [PERSON] - недійсними. - Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1371, № 1373, № 1374 від 04.08.2006 року на користь [PERSON], видані державною нотаріальною конторою міста Олександрії, Кіровоградської області - недійсним. - Визнати за позивачем право власності за законом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] - &frac34; квартири [ADDRESS], грошові вклади у банківських установах, згідно свідоцтв про право на спадщину № 1373, № 1374 від 04.08.2006 року. - Витребувати докази та виклик свідків, судове доручення щодо збирання доказів: витребувати з державної нотаріальної контори міста Олександрії спадкову справу щодо [PERSON] на спадщину, що відкрилася; витребувати з міської клінічної лікарні амбулаторну картку [PERSON] (вказано двічі!); допитати в якості свідків психіатра, невропатолога, терапевта та дільничну медсестру по місцю мешкання покійної; накласти арешт на спадщину, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS]; призначити посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу; визначити попередній розмір сплати судового збору, який підлягає сплаті. В судовому засіданні остаточні позовні вимоги позивач та представник позивача підтримали в повному обсязі. Відповідачі та представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснивши, що у позивача з бабусею [PERSON] не було усної домовленості про те, що майно [PERSON] розділить у рівних частках між: - позивачем [PERSON]; - відповідачем [PERSON]. До суду відповідачі подали письмові заперечення на позов, вказавши, що [PERSON] склала заповіт 07.09.2000 року на користь [PERSON], а [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] - [INFO] Крім того, родинні стосунки позивач з [PERSON] та [PERSON] не підтримувала. В судове засідання третя особа без самостійних вимог не з'явилася. Причини неявки суду невідомі, хоча була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірне майно, а саме частину квартири [ADDRESS], [PERSON] (бабуся позивача) успадкувала за законом, після смерті [PERSON] (батька позивача). Факт прийняття спадщини і підставою для звільнення від сплати державного мита була реєстрація (прописка) [PERSON] в спадковій квартирі з 1987 року по день смерті - [INFO]. Наявність правоустановчого документу на квартиру[ADDRESS] - свідоцтво про право власності на житло виданого Олександрійським міськвиконкомом 30 листопада 1993 року на ім'я [PERSON] (діда позивача),[PERSON] (баби позивача), [PERSON] (батька позивача) і зареєстрованого в Олександрійському БТІ 12.12.1993 року за № 8776/54. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] (батька позивача) до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом не зверталася, хоча [PERSON] на той час була жива. Згідно заповіту від 07.09.2000 року, складеного [PERSON] та який посвідчила [PERSON] - приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу і зареєструвала у реєстрі за № 6614, спадкове майно складається з квартири[ADDRESS] та грошові вклади у відділенні Ощадбанку в місті Олександрії, Кіровоградської області, на які, в свою чергу, зроблені 29.08.2001 року та 27.09.2001 року заповідальні розпорядження. [PERSON] заповідала квартиру[ADDRESS] - [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON], 15.06.2002 року, у зв'язку з одруженням), яка є онукою та відповідачем по справі. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO]. Відповідач [PERSON] прийняла спадкове майно за заповітом. Позивач [PERSON], 30.06.2006 року звернулася з заявою до першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про прийняття спадщини і видачу свідоцтва. Державний нотаріус В.М. Яковенко повідомив, що свідоцтво про право на спадщину, [PERSON], на вищезазначене спадкове майно, не видане, оскільки, спадкодавець на неї не заповідала. Суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити. У судовому зсідання позивач не довела обставини, на які вона посилається зокрема, поважну причину пропуску звернення до нотаріальної контори на отримання спадщини за законом після смерті [PERSON] (батька позивача) та що існувала усна домовленість з [PERSON] (бабусею позивача) про складення заповіту на користь [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судовий порядок встановлення факту прийняття спадщини передбачений ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнається, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], а саме продовжувати володіти та користуватися належною їй часткою, зокрема, фотокартками на яких зображена матір позивача, нічим не підтверджується. Частина 2 статті 553 ЦК України (1963 року) говорить, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємиць, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК України, 1963 року). Суд дійшов висновку, що позивач відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON], так як фотокартки на яких зображена матір позивача не є частиною майна спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У письмових поясненнях приватний нотаріус [PERSON] вказала, що заповіт від імені [PERSON] було посвідчено [PERSON], як приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, згідно вимог діючого законодавства. [PERSON] виявила свою волю зробити заповіт на ім'я [PERSON] і її волевиявлення відображено у заповіті. При посвідченні заповіту було встановлено особу [PERSON] по її паспорту, її психічний стан не викликав ніяких сумніві, дієздатність перевірено, сумнівів відносно її дієздатності не було. Було роз'яснено статті ЦК України. Заповіт завжди складається віч-на-віч з заповідачем. Заповіт підписаний особисто заповідачем у присутності нотаріуса, що відображено у посвідчу вальному написі. Крім того вказувала, що немає можливості з'явитися до суду, так як є хворою та поганий стан здоров'я. Свідок [PERSON], показала, що є матір'ю позивача. В 1987 році, після розірвання шлюбу з [PERSON], підтримувала з померлим дружні відносини. Вказала, що постійно спілкувалися по телефону, останній раз [PERSON] пропонував знову жити разом у місті Олександрії, Кіровоградської області. Свідок знала, що [PERSON] хворий. Про смерть колишнього чоловіка дізналася від чужих людей. Поминальний обід був у спірній квартирі, де проживала [PERSON], а саме в залі, але довгий час свідок з позивачем провели в спальні, де позивач на серванті побачила фотокартки свідка [PERSON] та батька [PERSON], де померлий був зображений у військовій формі, які позивач забрала собі на згадку про батька. Відносини між [PERSON] і [PERSON] були поганими. Свідок [PERSON] показала, що постійно телефонувала до [PERSON] і відчувала, що вона неадекватно розмовляє і інколи просто клала слухавку. Після смерті [PERSON], [PERSON] зовсім стало погано, що вона нікуди не виходила, частіше почала хворіти. Свідок [PERSON] показала, що є тіткою позивача та була на поминальному обіді. Обід був влаштований в квартирі [PERSON], людей було багато, тому декілька разів людей запрошували до поминального столу. Свідок [PERSON] бачила, як деякий час позивач сиділа в спальні зі своєю бабусею, [PERSON] На день смерті сина [PERSON] була адекватною, але вже після поховання сина були зміни в її поведінці та здоров'ї. Свідок [PERSON] вказала, що ніколи не спілкувалася з [PERSON] по телефону. Свідок [PERSON] бачила, як у спальній кімнаті, позивач разом зі своєю матір'ю та бабусею, роздивлялись якісь фотокартки. Свідок [PERSON] показала, що є пенсіонеркою, але працювала дільничною медсестрою. З 1996 року приходила у зв'язку з своїми професійними обов'язками до [PERSON] Чітко не пам'ятає, який був у [PERSON] діагноз, але пам'ятає, що була гіпертонія та цукровий діабет. З [PERSON] на той час ніхто не проживав, але приходили відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] особливих змін в поведінці та здоров'ї [PERSON] не було. Психічний її стан був нормальним, вона адекватно на все реагувала, чітко висловлювала свої думки не плуталась при розмовах, виходила на вулицю, ходила до магазину. Після смерті [PERSON], [PERSON] звісно страждала, плакала, але усвідомлювала всі свої дії і не страждала тимчасовим розладом психіки. Свідок [PERSON] показала, що до [PERSON] приходили рідні, тобто відповідачі [PERSON] та [PERSON] і приносили продукти харчування. [PERSON] знала про хворобу [PERSON] Свідок [PERSON] показала, що є дільничним лікарем Олександрійської міської лікарні № 1. З 2003 року доглядала [PERSON], один чи два рази на місяць приходила до [PERSON] додому, вимірювала тиск та призначала їй ліки. Смерть сина [PERSON] пережила спокійно, звичайно тужила, іноді плакала, але змін в її здоров'ї не було. Ніколи свідок [PERSON] не пропонувала [PERSON] звернутися до психіатра. [PERSON] знала про хворобу сина, тому була готова до його смерті. [PERSON] ставилася однаково, як до сина так і до доньки, дуже любила їх, це було видно з її розмов, як вона про них згадувала, сумувала. [PERSON] була порядною, доброю, турботливою матір'ю. [PERSON] як дільничний лікар, вирішувала, чи потрібен, [PERSON] психіатр, чи ні. Особливих змін в поведінці та здоров'ї [PERSON], після смерті сина не було. [PERSON] була чисто одягнута, в квартирі було прибрано, до 2003 року вона їздила, ще на дачу. Про тяжку хворобу свого сина [PERSON] дізналася від лікаря онколога. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знала на протязі 20 років, разом отримали квартиру в одному будинку. Спілкувалися, як сусідки. В одній з розмов [PERSON] розповіла, що її син [PERSON]тяжко хворий. [PERSON] з донькою всіляко допомагали йому, навіть коли не вистачало грошей на лікування, продавали, якісь речі, наприклад холодильник. Коли помер [PERSON], підготовкою поховання займалася відповідач [PERSON] Свідок вказала, що вперше на похованнях побачила позивача [PERSON] [PERSON] говорила, що дуже на неї ображається, оскільки вона до неї ні разу не приїжджала, не телефонувала. При розмовах, [PERSON] показувала фотокартки чоловіка, доньки, сина, онучки, але позивача [PERSON] на них не було. Позивач не спілкувалася зі своєю бабусею [PERSON] Після поховання [PERSON], вела себе адекватно, їздила на дачу. [PERSON] склала заповіт на онучку [PERSON], вона про це казала, говорила, що їй так буде спокійніше на душі. Свідок [PERSON] показала, що у 1973 році отримала разом з [PERSON] квартири в одному будинку. [PERSON] знала дуже добре, [PERSON] була цікавою та доброю людиною. [PERSON] знала про хворобу свого сина і допомагала йому, як тільки могла, навіть пропонувала купити холодильник, оскільки на роботі заробітної плати йому не платили. Коли [PERSON]стало гірше [PERSON] забрала його до себе жити. Під час поховань, позивач з її матір'ю сиділи за першим столом, потім встали і їх більше не бачили. В руках позивача ніяких фотокарток не було. Після смерті сина ніяких змін в поведінці [PERSON] не було, вона була врівноважена, постійно дивилася телевізор, цікавилася політичною ситуацією в державі. Відносини з [PERSON] у [PERSON] були чудовими, але [PERSON] з колишньою дружиною свого сина та матір'ю позивача зовсім не спілкувалася. Свідок [PERSON] показала, що у 1973 році отримала разом з [PERSON] квартири в одному будинку. [PERSON] знала дуже добре. Родина [PERSON] дуже тісно спілкувалися з [PERSON], про спілкування її з онукою [PERSON] нічого не знала. На поминальному обіді [PERSON] з позивачем [PERSON] не спілкувалася. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживала після операції у відповідача [PERSON] До неї приходили і лікар і медична сестра, ходили вони до неї відразу після операції і до останніх її днів. [PERSON] говорила, що ображена на онуку - позивачку [PERSON] [PERSON] не говорила, що залишить частину спадщини позивачу [PERSON] [PERSON] жодного разу не возили до психіатра та не викликали додому. Свідок вказала, що робила ін'єкції [PERSON], які призначав лікар, внутрівенно. Ніяких психотропних ліків не колола, тобто димедрол з анальгіном. Свідок [PERSON], показав, що працює завідуючим диспансерного відділення Олександрійської психіатричної лікарні. Надійшов запит до Олександрійської психіатричної лікарні щодо інформації щодо перебування [PERSON] на диспансерному обліку в Олександрійській психіатричній лікарні. 06.02.2007 року надано довідку про те, що [PERSON] на „Д” обліку не перебувала, крім того свідок показав, що особисто зробив напис на довідці: «[PERSON] не зверталась за допомогою до психіатричної лікарні». Психіатрична лікарня видає довідки на стандартних бланках. На диспансерний облік до психіатричної лікарні хворого ставлять за його особистою згодою, за згодою його представника, на підставі рішення суду про надання психіатричної допомоги. Комісія в складі трьох лікарів психіатрів приймає рішення про те, чи ставити особу на „Д” облік. [PERSON] не зверталася за допомогою до психіатричної лікарні і не перебувала на обліку. Ліки, зокрема «діоксан», не завжди викликають побічні ефекти на психічний стан хворого. З мого досвіду побічна дія від ліків не завжди є, інакше б ліки не призначали. Виробник ліків юридично захищає себе від позовів, попереджаючи, що є побічна дія. Психічний розлад встановлюється безпосередньо при огляді хворого. Довідка №148 від 06.02.2007 року, яка видана Олександрійською психіатричною лікарнею, вказує, що [PERSON] на «Д» обліку в Олександрійській психіатричній лікарні не знаходилася. Раніше до психіатра не зверталася. Згідно АКТу №18 посмертної судово-психіатричної експертизи від 11.01.2008 року, комісія приходить до висновку, а саме [PERSON] під час складання заповіту на [PERSON] 07.09.2000 року виявляла ознаки легкого когнітивного розладу внаслідок судинних захворювань головного мозку (гіпертонічна хвороба та атеросклероз), які не досягають ступеню психозу та слабоумства. За своїм психічним станом [PERSON] у зазначений час могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 534 ЦК України (1963 року), кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Суд дійшов висновку, [PERSON] склала заповіт, не будучи психічно хворою, крім того немає підстав для визнання заповіту недійсним. Немає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на &frac14; частину квартири [ADDRESS]; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину № 1371, 1373, 1374 від 04.08.2006 року. Згідно п. 5 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 ст. 130 ЦПК України, суд: за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів. У ході судового розгляду судом проведені наступні дії: - за клопотанням позивача витребувані докази, зокрема, спадкову справу та амбулаторну картку [PERSON] Згідно п. п. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. - Викликані за заявами позивача та відповідачів свідки, зокрема, психіатр, терапевт, дільнична медсестра; Згідно ст. 136 ЦПК України, у заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. - За клопотанням позивача вирішено питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Стаття 153 ЦПК України, вказує, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день ї надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. - За клопотанням позивача призначена судово-психіатрична (посмертна) експертиза. Стаття 145 ЦПК України, говорить, що призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. - За заявою позивача відстрочено 849 грн. 00 коп. сплати судового збору (загальна сума судового збору 900 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позивач вказав позовними вимогами вищезазначені процесуальні дії, дещо невдало. Адже у справі включається механізм послідовних дій суду, передбачених законом, які забезпечують поступовий рух справи. Слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо витребування доказів та виклику свідків, накладення арешту на квартиру № 15, призначення судово-психіатричної (посмертної) експертизи, визначення попереднього розміру сплати судового збору, так як судом вищезазначені процесуальні дії здійснені під час судового розгляду.

Outcome: approved