Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-30 00:00:00

28.08.2007 року до суду звернулася [PERSON]. З позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою на суму 4471 грн. 55 коп. В позові позивач посилалася на те, що 15.04.2007 року близько 23 години 45 хвилин на вул. Тельмана с. Залізничне автомобіль ВАЗ 2108 [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на неї, внаслідок чого їй спричинено: ушиб правого колінного сустава, пошкодження мениску, за обстеження сплатила 71 грн. 55 коп., тривалий час знаходилася на лікуванні, моральну шкоду оцінює 4000 грн., що полягає в фізичному болю, у душевних стражданнях, прохала стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 4000 грн., матеріальну 71 грн. 55 коп., витрати на послуги фахівця в галузі права в сумі 400 грн., а всього 4471 грн. 55 коп. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, суду пояснила, що 15.04.2007 року о 23 годині 45 хвилин вона йшла з роботи з [PERSON] по вул. Тельмана по лівій стороні, її і [PERSON] збив автомобіль ззаду правою стороною, вона кричала, автомобіль проїхав 40 м і зупинився, її відвезли додому, потім зверталася до лікарні, не може нормально ходити й до сьогоднішнього дня, не садила город в зв'язку з травмою, прохає стягнути з [PERSON]., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 71 грн. 55 коп., моральну в сумі 4000 грн., витрати на допомогу фахівця 400 грн., а всього 4471 грн. 55 коп. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що дав сину автомобіль, а на другий день дізнався від сина, що коли він з друзями повертався додому, то по дорозі йшла група людей з правої сторони з краю проїзжої частини, хтось махнув ногою, позивач відтягувала його, посковзнулась і впала під машину, хтось почав кричати, син повернувся і відвіз позивача додому. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як вважає, що відповідачі неналежні, витрати на суму 71 грн. 55 коп не є шкодою, не є витратами на судову експертизу, так як експертизи в установленому законом порядку не проводилось, витрати на правову допомогу фахівця права не підлягають відшкодуванню, так як не підтверджується фах спеціаліста належним документом. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що 15.04.2007 року з друзями поїхав автомобілем на дисткотеку, повертаючись додому, проїздили мимо гурту людей, хтось з гурту махав ногами, позивач його відтягувала, підсковзнулась і впала під машину, підвіз позивача додому, дівчата які з ним їхали, вийшли з машини. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню, суду пояснив, що його довіритель є неналежний відповідач по справі, так як не є власником автомобіля, а відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє 2. транспортним засобом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сином позивача, в той вечер, він повертався з дискотеки, мати теж йшла по дорозі, автомобіль збив її та [PERSON], [PERSON] відвіз матір додому, через деякий приїздив до них, відвіз матір до лікарні, а потім їздити перестав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що їхав в автомобілі [PERSON]., крім нього в автомобілі знаходилось ще 4 чоловіка, дорога була слизька, по дорозі йшов гурт людей, [PERSON] подав сигнал, ніхто не відреагував, хтось хотів ногою вдарити автомобіль, після пригоди запропонував відвезти позивача додому. Свідок [PERSON] суду пояснив, що після дискотеки він їхав в автомобілі [PERSON]., подали звуковий сигнал, позивач відтягувала хлопця, який махав ногою, в бік автомобіля, підсковзнулась і впала під автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 15.04.2007 року йшов з дискотеки, йшла й позивачка, їх зачепив автомобіль, він вдарився головою об лобове скло, з ними йшли [PERSON], [PERSON], свідок [PERSON] підвів його та всадив на лаву, відповідач приїздив, відшкодував 100 грн. 00 коп. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, вважає встановленими наступні обставини: 15.04.2007 року близько 23 години 45 хвилин в с. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON]. керуючи автомобілем ВАЗ 2108 [NUMBER], по вул. Тельмана, порушивши п. ПДР України здійснив наїзд на пішохода [PERSON], спричинивши їй ушиб правого колінного сустава, що підтверджується показаннями позивача, свідків [PERSON]., [PERSON]., копією рішення лікарсько-консультативної комісії від 27.04.2007 року. 02.07.2007 року позивач звернулася з заявою про те, що 15.04.2007 року близько 23 години 45 хвилин в с. Залізничне по вул. Тельмана її збив автомобіль ВАЗ 2108 під керуванням [PERSON]., що підтверджується протоколом усної заяви про злочин від 02.07.2007 року (л.с.2) відмовного матеріалу № 846. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана особистим немайновим правам фізичної особи протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом відповідач [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21063, [NUMBER] 15.04.2007 року о 23 годині 45 хвилин в с. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області на правовій підставі: довіреності [PERSON] від 28.12.2006 року в тому числі і на керування транспортним засобом (л.с.26). А тому твердження представників відповідачів про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем не тільки не грунтується на законі, а й заперечується встановленими обставинами. Суд находить, що вина відповідача [PERSON] в причиненні шкоди позивачу при керуванні автомобілем знайшла своє підтвердження в ході встановлення обставин і перевірки їх доказами. Так ця обставина підтверджується наступними доказами: поясненнями позивача, які суд вважає об'єктивними, так як вони підтверджуються іншими доказами. Так свідок [PERSON] пояснив, що його матір та свідка [PERSON]. збив автомобіль під керуванням [PERSON]. 15.04.2007 року. Свідок [PERSON] також пояснив, що 15.04.2007 року був як і позивач збитий автомобілем під керуванням [PERSON]. 3. Це підтверджується також копією рішення лікарсько-консультативної комісії від 27.04.2007 року, відповідно до якого з 18.04.2007 року позивач з діагнозом: забиття правого колінного сустава лікувалась до 04.05.2007 року (л.с.6), копією акту судово-медичного обстеження № 380 від 02.08.2007 року, відповідно до якого позивач знаходилася на лікарняному з 18.04.2007 року до 07.05.2007 року (л.с.16) відмовного матеріалу № 846. Суд вважає, що пояснення відповідача [PERSON]. є необ'єктивними, так як суперечать вищевказаним доказами, останні викликані бажанням ухилитися від цивільної відповідальності. Свідчення свідків [PERSON]., [PERSON] суд вважає необ'єктивними, так як останні суперечать вищевказаним доказам і викликані бажанням допомогти відповідачу [PERSON] ухилитися від цивільної відповідальності. Суд оцінює обставини викладені в постанові старшого інспектора ПС Гуляйпільського РВ УМВС України в Запорізькій області Кочеткова Р.С про відмову у відкритті кримінальної справи від 18.08.2007 року, як необ'єктивні, так як перевірка заяви [PERSON] проведена неповно, поверхово і необ'єктивно. Суд, покладаючи на відповідача [PERSON] відшкодування шкоди, враховує його 17-річний вік і вважає за необхідне застосувати ст. 1179 ЦК України, відповідно до частини 2 якої у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. А тому [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON] є відповідачем по справі відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України. Задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди у сумі 71 грн. 55 коп., які є витратами позивача на її обстеження, суд виходить з положень ст. 1195 ЦК України, відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати. Суд оцінює витрати позивача на обстеження як додаткові витрати які підлягають стягненню. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням здоров'я. Суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди, так як позивач відчувала фізичний біль у день завдання їй ушкодження здоров'я 15.04.2007 року та відчувала його в період лікування і до теперішнього часу. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі, суд виходить з положень ч.3 ст. 23 ЦК України відповідно до якого розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, враховує тривалість фізичних страждань позивача: з 15.04.2007 року по день розгляду справи судом. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що витрати на обстеження позивача не передбачені ст. 1195 ЦК України, так як це твердження безпідставне. Суд приймає до уваги твердження представника відповідача щодо витрат на правову допомогу, які не підтверджені належним доказом: копією диплома фахівця в галузі права, а тому витрати на правову допомогу у сумі 400 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню.

Outcome: partial