Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом указуючи, що відповідачу [PERSON] як працівнику підприємства, на підставі ордеру № 181 від 29.09.1992 року на склад його сім'ї з трьох осіб (а саме: [PERSON]., [PERSON], [PERSON]..) була тимчасово надана кімната [ADDRESS] На теперішній відповідачі продовжують мешкати в сімейному гуртожитку, якій перебуває на балансі ВАТ «Херсонські комбайни». В 1995 року відповідач [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, у зв'язку з чим просили виселити її відповідачів з наданої ними кімнати. Також просили поновити їм термін на звернення у суд з вказаним позовом. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснюючи, що він був вимушений звільнитись у зв'язку з несплатою ВАТ «Херсонські комбайни» заробітної платні, а не за власним бажанням. В наступному в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що маються повідомлення про вручення повісток, причини неявки не повідомила. Відповідачі[PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що маються повідомлення про вручення повісток, причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] знаходився з ВАТ «Херсонські комбайни» в трудових правовідносинах. На підставі спільного рішення правління і профкому підприємства від 29.09.1992 року та ордеру № 181 від 30.09.1992 року відповідачу [PERSON] на склад його сім'ї з трьох осіб (а саме: [PERSON], [PERSON],[PERSON].) була тимчасово надана кімната [ADDRESS] Будинок по вул.. Бучми 20 в м.Херсоні є гуртожитком для малосімейних та перебуває на балансі ВАТ "Херсонські комбайни". В 1995 року відповідач [PERSON]. звільнився з роботи за власним бажанням, що підтверджується заявою [PERSON]. від 06.02.1995 року про звільнення за власним бажанням. На теперішній час відповідачі продовжують мешкати в спірній кімнаті. Відповідно до ст. 132 ЖК України працівники, які поселились в гуртожиток в зв'язку з роботою може бути виселено у разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що його звільнення мало місце не за власним бажанням, але доказів цьому не надав, а у зв'язку з несплатою зарплатні. Суд розглядаючи справу з урахуванням ст. ст. 11, 60 ЦПК України, яким передбачений порядок розглядати справу на підставі наданих сторонами доказів, позбавлений можливості надати доказів обгрунтованності заперечень на позов за відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які спростовували доводи позивача, та підтверджували поважність його звільнення, позивачем же навпаки надані докази що звільнення відповідача мало місце у зв'язку з його власним бажанням, заборгованості по заробітній платі перед ним в них не має. З пояснень представника позивача слідує, що вони пропустили строк на звернення в суд з вказаним позовом з поважних причин, так як раніш вони не подавали вказаний позов, тому що у них не було нових працівників, які потребували житло, зараз в них відновлюється виробництво, у зв'язку з чим ним потрібно надавати житлові приміщення своїм працівникам. Суд вважає можливим визнати вказані причини поважними, та відповідно до ст. 73 ЦПК України поновити строк для звернення з вказаним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved