Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Центрально-Міському районі м. Макіївки про відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Представник позивача -[PERSON] у судовому засіданні також підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги та пояснив, що з 18.01.1964 р. по 01.10.1980 р. останній працював на ш. ім. Бажанова прохідником гірничим підземним 5 розряду. 05.03.1974 р. під час виконання виробничого завдання він отримав травму нижньої частини гомілки лівої ноги, про що підприємством було складено акт. Ушкодження здоров'я, втрата працездатності спричинили позивачу фізичні та моральні страждання: були порушені нормальні соціальні зв'язки, виникла необхідність додаткових зусиль для організації життя як в момент травмування так і до теперішнього часу. Після отримання травми позивач був вимушений тривалий час знаходитись на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, отримана травма все наступне життя спричиняє відчуття болю, призвела до інших хвороб. Він не може в достатній мірі вести повноцінне життя, займатись хатньою роботою, допомагати своїй сім'ї. [PERSON] вимушений весь час витрачати кошти на знеболюючи препарати. Вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 15000 грн. Просив суд вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму у відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача - [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що згідно з Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, встановлення факту моральної шкоди віднесено до компетенції МСЕК. Але позивач не надав ні до суду ні до відділення Фонду соціального страхування відповідних медичних висновків. Також, у разі, якщо потерпілому було призначено допомогу у зв'язку з тимчасовою працездатністю або щомісячну страхову виплату, він не має права на призначення і виплату грошової компенсації за моральну шкоду. Довідка МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. При проходженні позивачем огляду МСЕК потерпілому не було визначено факт спричинення морального страждання. Також позивачем не було надано жодного доказу, які б могли підтвердити факт завдання моральної шкоди. Суд при вирішенні питання про відкриття провадження по справі не врахував того, що строк позовної давності, встановлений законом, сплив та позивач не просив суд його поновити. Відповідно до довідки МСЕК позивачу було встановлено 30 % втрати професійної працездатності безстроково. Постановою відділення Фонду від 04.07.2001 р. № 136 йому були призначені та виплачені страхові суми: одноразова допомога та призначені щомісячні суми відшкодування шкоди, які у подальшому були перераховані. Також, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди здійснюється власником підприємства. Відповідно до пп. 2 п. 44 Закону України від 28.12.2007 р. “Про державний бюджет України на 2008 р.” відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01.01.2008 р. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва. У судовому засіданні встановлено, що з 18.01.1964 р. по 01.10.1980 р. позивач працював на ш. ім. Бажанова прохідником гірничим підземним 5 розряду (а.с 4-5). 05.03.1974 р. під час виконання виробничого завдання він отримав травму, про що підприємством було складено акт № 15 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 7). Відповідно до довідки МСЕК № 118257 від 18.04.2001 р. позивачу була встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 30 % (а.с. 6). Таким чином, у позивача є всі підстави вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами вказаного Закону. Відповідно до вимог ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” право на тримання потерпілим страхових виплат у разі настанні стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати на моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Стійка втрата працездатності відповідно до висновку МСЕК у розмірі 30 % була встановлена позивачу 18.04.2001 р. (а.с. 6). Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у позивача ще до набрання чинності законом України “Про державний бюджет України на 2008 рік”. Згідно з вимогами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до ч.1,2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Норми Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь моральних страждань [PERSON]: в результаті отриманої травми останній став інвалідом, також були порушені нормальні соціальні зв'язки, виникла необхідність додаткових зусиль для організації життя як в момент травмування так і до теперішнього часу. З пояснень представника позивача вбачається, що після отримання травми позивач був вимушений тривалий час знаходитись на стаціонарному, а згодом - амбулаторному лікуванні, отримана травма все наступне життя спричиняє йому відчуття болю, призвела до інших хвороб. Позивач систематично звертається за медичною допомогою (а.с. 10-17). [PERSON] не може в достатній мірі вести повноцінне життя, займатись хатньою роботою, допомагати своїй сім'ї, вимушений весь час витрачати кошти на знеболюючи препарати. Також суд враховує, що на теперішній час позивач отримує пенсію. Щомісячна сума відшкодування шкоди, що була призначена позивачу відділенням Фонду складає 517,18 грн. На підставі викладеного, суд визначає розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] - 10000 грн. і вважає, що це становить справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок ушкодження здоров'я.

Outcome: approved