Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 12.01.1999 р, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги наступним. 12.01.1999 року позивачкою була куплена квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу. Вказаний договір було зареєстровано по БТІ м. Ірпінь 15.01.1999 року за реєстром № 63. Квартира [ADDRESS] продана позивачці [PERSON] . Договір купівлі-продажу вказаної квартири був укладений на Українській біржі „Десятинна" в письмовій формі 20.01.1999 року і зареєстровано позивачкою на підставі ст. 15 закону України від 10.12.1991 року „Про товарну біржу" за реєстром №0027- 32, про що свідчить договір. Позивачка укладала договір від свого імені, а відповідачка виконувала всі умови договору і ніяких претензій один до одного не мали. Після купівлі квартири позивачка заселилася в квартиру. На даний час у зв`язку з тим, що договір купівлі- продажу посвідчено товарною біржею, то він не відповідає вимогам Закону, у зв`язку з чим позивачка не може оформити договір про відчуження квартири. У зв`язку з цим позивачка просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на квартиру, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги уточнила, просила визнати договір купівлі - продажу дійсним, вимогу про визнання права власності на квартиру просила не розглядати, решту частину вимог підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причин не явки суду не сповістила, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає уточнений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.01.1999 року позивачкою була куплена квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу(а.с. 5). Вказаний договір було зареєстровано по БТІ м. Ірпінь 15.01.1999 року за реєстром № 63. Квартира [ADDRESS] продана позивачці [PERSON] . Договір купівлі- продажу вказаної квартири був укладений на Українській біржі „Десятинна" в письмовій формі 20.01.1999 року і зареєстровано позивачкою на підставі ст. 15 закону України від 10.12.1991 року „Про товарну біржу" за реєстром № 0027-32, про що свідчить договір (а.с. 5). Позивачка укладала договір від свого імені, а відповідачка виконувала всі умови договору і ніяких претензій один до одного не мали. Після купівлі квартири позивачка заселилася в квартиру. На даний час у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу посвідчено товарною біржею, то він не відповідає вимогам Закону, у зв`язку з чим позивачка не може оформити договір про відчуження квартири. Оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, що вступив в дію із 01.01.2004 року, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд застосовує до даних правовідносин норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що виконана угода купівлі-продажу квартири підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, сторонами по справі було досягнуто згоди з істотних умов угоди купівлі-продажу квартири, позивач повністю виконала угоду про купівлю-продаж квартири, в судовому засіданні доведено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що заявлений позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 151, 224, 227 ЦК Української РСР 1963 року, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року,

Outcome: approved