overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на &frac12; частину житлового будинку та присадибних будівель, що розташовані [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 1997 року вона перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Вони постійно проживали в її будинку в с. Бабенківка-2 Каланчацького району, вели спільне господарство. У 2000 році вона купила у [PERSON], яка продавала по довіреності від імені свого сина [PERSON], будинок, що розташований в с. Червоний Чабан Каланчацького району. Зі своїх особистих заощаджень вона сплатила [PERSON] кошти в сумі 3500 грн. завдатку, про що взяла з [PERSON] розписку. Решту коштів вона разом з [PERSON] сплатили у 2002 році. Згодом [PERSON] вмовив позивачку переоформити будинок на свого батька [PERSON], з метою не накладення арешту на будинок, оскільки він мав значну заборгованість по аліментах, на що вона погодилася та уклала договір купівлі-продажу житлового будинку на ім'я [PERSON], який не мав ніякого відношення на придбаний нею будинок. У 2003 році вона розібрала свій будинок в с. Бабенківка-2, а будівельні матеріали використала на будівництво присадибних будівель. На той час розібраний будинок коштував 14000 грн. З моменту придбання спірного будинку в ньому проживає позивачка, її батько [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] ніколи в будинку не проживав, ніякої участі по сплаті поточних платежів щодо утримання будинку не приймав. На даний час її співмешканець проживає та працює в м. Київ, та почав їй погрожувати, що його батько оформить на нього договір дарування, а вона залишиться без житла. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що дійсно на нього оформили вказаний будинок, проте він в ньому не проживав. Купували будинок його син зі своєю співмешканкою, сплачували кошти за нього вони. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] у 2000 році купила у [PERSON], яка продавала по довіреності від імені свого сина [PERSON], будинок, що розташований [ADDRESS]. За будинок вона сплатила [PERSON] кошти в сумі 3500 грн. завдатку, про що взяла з [PERSON] розписку, а решту коштів вона разом з [PERSON] сплатили у 2002 році. Згодом [PERSON] вмовив позивачку переоформити будинок на свого батька [PERSON], з метою не накладення арешту на будинок, оскільки він мав значну заборгованість по аліментах, на що позивачка погодилася. З моменту придбання спірного будинку в ньому проживає позивачка її батько [PERSON], [PERSON], а [PERSON]ніколи в будинку не проживав, ніякої участі по сплаті поточних платежів щодо утримання будинку не приймав. На даний час співмешканець [PERSON] проживає та працює в м. Київ, та погрожує їй тим, що його батько оформить на нього договір дарування, а вона залишиться без житла. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

02 січня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд винести рішення, яким стягнути, солідарно, в примусовому порядку, з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість по оплаті квартплати та комунальних послуг в сумі 1990,16 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 51,00 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. на користь ДП "ЕКОС" ЖУ "Південне", Р/р 26002038221101 в Міжрайонному відділенні АКБ "Укрсоцбанк" м. Києва, МФО 322012, код 2431623. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Відповідачі по справі за період з 01.10.2004 року по 01.10.2007 року грубо порушують вимоги ст. 68 ЖК України в частині здійснення своєчасної оплати, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 1990,16 грн. за квартирну плату та плату за комунальні послуги, яка станом на 01.12.2007 року не погашена. Ордер на вказане жиле приміщення [ADDRESS] від 16.06.1986 року та направлення на три ліжко-місце [NUMBER] від 13.03.2006 р. видані [PERSON] У добровільному порядку сума боргу не погашена хоча попередження про оплату боргу направлялися неодноразово, але вони залишалися без відповіді. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи до суду не з'явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. Про належність повідомлення відповідачів свідчить розписка про вручення їм повістки. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за правилами постановлення заочного рішення. Розглянувши цивільну справу, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно з наданого суду рахунку [ADDRESS], в якій проживають відповідачі, заборгованість за комунальні послуги становить 1990.16 грн. Відповідно до п.п. 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572 наймачі, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п. 18-21 Правил надання населенню послуг з водо- та теплопостачання…» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року - Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з вимогами ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем оскільки по характеру вони різні люди, до чоловіка не має почуття кохання, взаєморозуміння, примирятися категорично не бажає, витрати по розірванню шлюбу, просить суд, покласти на відповідача. Відповідач проти позову не заперечує, бажає розірвати шлюб. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, вислухавши пояснення позивачки та відповідача судом встановлено , що в дійсності, в сім'ї склалися не нормальні обставини, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків на протязі довгого часу, проживають окремо, примирятися не бажають , тому сім'я розпалася і відновити її практично не можливо. Спору про виховання дітей і розподіл майна немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Відповідачка позов визнала, згідно заяви, просить справу розглядати у її відсутність. Позивач підтримав позов, згідно заяви, просить справу розглядати у його відсутність. За положеннями ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову в стадії попереднього розгляду, не розглядаючи справу в судовому засіданні. Матеріали справи дають суду підстави для задоволення позову, і це задоволення позову не суперечить діючому законодавству і не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб. Суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Документально підтвердженими витратами є квитанції про сплату судових витрат на суму 16 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Прокурор звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації № 264 від 04.08.2003 року, був укладений договір від 17.09.2003 року між Путивльською райдержадміністрацією та [PERSON], про надання останньому в оренду земельну ділянку площею 5,0 Га., для ведення особистого селянського господарства, терміном до 01.01.2028 року. 13.06.2007 року, прокуратурою Путивльського району вказане розпорядження опротестовано як таке, що не відповідає вимогам Закону України “Про особисте селянське господарство”. 20.06.2007 року, на виконання протесту прокурора, розпорядження голови Путивльської райдержадміністрації № 264 від 04.08.2003 року, скасоване як незаконне, тому просить постановити рішення суду яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.09.2003 року, укладений між Путивльською районною державною адміністрацією та [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги відповідно до свого позову. Відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову судове рішення ухвалюється в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно розпорядженням голови Путивльської райдержадміністрації № 264 від 04.08.2003 року - про затвердження матеріалів інвентарізації земельної ділянки [PERSON]., йому для ведення особистого селянського господарства надано в оренду земельну ділянку площею 5,0 Га., ріллі із земель резервного фонду за межами населених пунктів. 17.09.2003 року, відповідно до вказаного розпорядження, між Путивльською райдержадміністрацією та [PERSON], був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,0 Га., терміном до 01.01.2028 року. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, передбачено, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 Га., передані фізичним особам у власність або оренду в порядку встановленому законом. Згідно з ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності є відповідні державні адміністрації, а відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади. В даний час, на виконання протесту прокурора Путивльського району, розпорядження голови Путивльської райдержадміністрації № 264 від 04.08.2003 року, яке було підставою для заключення з [PERSON] договору оренди земельної ділянки не діє, поскільки воно скасоване як незаконне. Таким чином, визнання відповідачем пред,явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на земельну частку(пай), посилаючись на те, що 1947р. до виходу на пенсію працювала в колгоспі “Заветы Ильича” с. Почепци Путивльського району, який був реорганізований в КСП, а потім СЗАТ “Мир”. При видачі у 1993 році державного акту на право колективної власності на землю КСП “Мир“(правонаступника колгоспу), її не було включено до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельний пай, оскільки вона не проживала на території сільради на момент паювання землі, що, на її думку, є неправомірним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, відповідач направив суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати за його відсутності. Представники третіх осіб - відділу земельних ресурсів у Путивльському районі Сумської області та СЗАТ “Мир” - проти позову не заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Мазівської сільської ради від 09 грудня 1993 року Колективному сільськогосподарському підприємству “Мир“ с. Мазівка Путивльського району Сумської області було видано Державний акт на право колективної власності на землю, але [PERSON] не було включено до списку громадян - членів КСП , які мають право на земельний пай з тих підстав, що вона не проживала на момент розпаювання землі на території сільської ради, хоча з наданих позивачкою письмових доказів( а.с 2-11) видно, що з 1947 року вона працювала в колгоспі, який був згодом реформований в КСП “Мир“ і на час паювання землі знаходилася на пенсії по інвалідності. У відповідності до п. 2 Указу Президента України “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” від 8 серпня 1995 р., право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акту на право колективної власності на землю. Членами КСП були, зокрема, постійні працівники - члени КСП, пенсіонери які раніше працювали в КСП і залишились його членами, незалежно від місця їхнього проживання. Як вказувала[PERSON] вона мешкала в інший місцевості, має похилий вік і незадовільний стан здоров'я, тому строк звернення до суду не пропустила. Таким чином, наявні у справі докази та ї\х належна оцінка вказують на те, що право позивачки на земельну частку(пай) було порушено і підлягає захисту, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору № НАХRRХ13850135 від 05.04.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 2085,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань по кредитному договору, станом на 18.12.2007 року відповідач має заборгованість 1588,53 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1515,36 грн.; заборгованість по процентам - 73,17 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9,35 грн.. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору 1588,53 грн. та судові витрати у розмірі 51 грн. судовий збір та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних доказів, так як відповідач у судове засідання не з'явилася. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № НАХRRХ13850135 від 05.04.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 2085,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань по кредитному договору, станом на 18.12.2007 року відповідач має заборгованість 1588,53 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1515,36 грн.; заборгованість по процентам - 73,17 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9,35 грн.. За таких обставин, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача 1588,53 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в Лозівському міськрайонному суді Харківської області у розмірі 30 грн. та державне мито у розмірі 51 грн. на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Малинівської селищної Ради про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її брата [PERSON] померлого [INFO], при цьому зазначивши, що спадкове майно, вона прийняла фактично, вступивши в його володіння. Інших спадкоємців, які б мали право спадкувати після смерті [PERSON]., не має. У судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила як вище наведене. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, у справі достатньо доказів для прийняття рішення, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: [INFO] помер рідний брат позивачки [PERSON]. (свідоцтво про смерть [NUMBER] виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 24.11.2005 року, актовий запис № 1602), після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS]. Це майно належить померлому на підставі свідоцтв про право приватної власності на житловий будинок, виданних виконавчим комітетом Малинівської селищної Ради 27.06.1975 року, реєстраційний № 974 та свідоцтва про право на спадок за законом, виданного державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Алексик Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 2-612. Позивачка є єдиним спадкоємцем прийнявшою спадкове майно. Данні факти встановлені судом та не оспорюються сторонами. Таким чином, згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Сторони 24 квітня 2004 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даних шлюбних відносин сторони мають одну неповнолітню дитину. В зв'язку з тим, що сім'я розпалась, а шлюб не відповідає своєму призначенню, заявники звернулися до суду з спільною заявою про його розірвання. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримав та суду пояснив, що майже два роки він з дружиною однією сім'єю не проживають, не мають спільного бюджету. Вони уклали договір, в якому зазначили з ким буде проживати їх неповнолітня дитина, і участь кожного у вихованні дитини. Просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] оскільки примирення і збереження сім'ї вважає неможливим. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні також підтримала заявлені вимоги в повному обсязі і пояснила, що з серпня 2004 року вони разом не проживають. Донька залишилась проживати біля неї. Вона з [PERSON] уклала договір про участь у вихованні та утриманні дитини тим із батьків, що мешкає окремо від дитини і завірили його нотаріально. Просила шлюб між ними розірвати, так як вважає примирення між ними неможливим. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявників, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження (а.с.5), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 квітня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №10. Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO](а.с.6). 20 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини тим із батьків, що мешкає окремо від дитини(а.с.7), який нотаріально посвідчено як того вимагає ч.1 ст.109 Сімейного кодексу України. ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, як це передбачено ст. 109 СК України. На основі вищевикладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона не проживає, однак має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом ІІ курсу Новобузького коледжу Миколаївського державного аграрного університету з денною формою навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є приватним підприємцем, має свій автомобіль КАЗ - 608 В, держ. номер [NUMBER], і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак, відповідач матеріальної допомоги дитині добровільно не надає. Позивачка одна забезпечити належною матеріальною підтримкою не може, тому і звернулася до суду. Позивачка до початку судового засідання звернулася до суду із заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та просила слухати справу за її відсутності у зв'язку із виїздом за межі Братського району. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем разом не проживає, однак повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом ІІ курсу Новобузького коледжу Миколаївського державного аграрного університету з денною формою навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є приватним підприємцем, має свій автомобіль КАЗ - 608 В, держ. номер [NUMBER], і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак, відповідач матеріальної допомоги дитині добровільно не надає. Позивачка одна забезпечити належною матеріальною підтримкою не може, тому і звернулася до суду. Згідно ч. 1 ст. 200 СК Украни суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Outcome: approved