Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із позовом до [PERSON] та третьої особи Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та повідомили, що [PERSON], яка є дружиною [PERSON], у 2001 р. придбала будинок [ADDRESS], і, згідно рішення Іскрівської сільської ради від 23.08.2001 р., їй у особисту власність була передана земельна ділянка площею 0,45 га на ділянці землі площею 0,50 га [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства. Відповідачу у квітні 2006 р., згідно рішення виконкому Іскрівської сільської ради від 15.12.2005 р., на цій ділянці, площею 0,50 га, була виділена земельна ділянка розміром 0,05 га, та встановлені межові знаки. У квітні 2006 р. відповідач знищив межові знаки на виділеній йому і позивачам земельній ділянці і самовільно захватив частину належної їм ділянки, одночасно залишивши частину ділянки, яка була йому виділена, і протягом 2006-2007 р.р. самовільно займав частину їх ділянки. Відповідач проігнорував припис Чутівського районного відділу земельних ресурсів про звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки, засіяв частину належної їм земельної ділянки, залишивши їм в користування земельну ділянку розміром близько 0,15 га. В наслідок протиправних дій відповідача - самозахваті частини їх земельної ділянки, вони були протягом 2006 - 2007 р.р. позбавлені можливості використати вказану земельну ділянку за призначенням, в результаті чого відповідач наніс їм матеріальні збитки на суму 3 336 грн. 60 коп., а також вважають, що своїми неправомірними діями відповідач наніс їм моральну шкоду, яку вони оцінюють в 2 000 грн. Представник позивачів [PERSON] позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та повідомив, що йому, рішенням виконкому Іскрівської сільської ради від 15.12.2005 р., дійсно була виділена земельна ділянка площею 0,06 га [ADDRESS]. Поруч з нею знаходилась земельна ділянка позивачів. Він не порушив їх прав, т.я. протягом 2006-2007 р. користувався ділянкою в розмірі, виділеному рішенням Іскрівської сільської ради - 0,06 га, але трохи змістився по ділянці. Вважає позов безпідставним, в його задоволені просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, надав суду заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2001 р. [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2001 р., придбала жилий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] Полтавської області. Відповідно до рішення Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області № 113 від 23.08.2001 р. [PERSON] у особисту власність була передана земельна ділянка площею 0,45 га за вищевказаною адресою для ведення особистого підсобного господарства, але фактично вона разом з чоловіком [PERSON], користувались земельною ділянкою площею 0,51 га. Іскрівська сільська рада 15.12.2005 р., розглянувши заяву [PERSON] про виділення йому земельної ділянки на ділянці, якою користується [PERSON], прийняла рішення про задоволення його заяви та виділення йому ділянки розміром, яка виявиться зайвою, але не більше 0,15 га. На цій земельній ділянці, яка була визначена в розмірі 0,50 га, 07.04.2006 р. йому була виділена ділянка розміром 0,05 га та встановлені межові знаки. 22.04.2006 р. позивачі виявили, що [PERSON] знищив межові знаки, встановлені комісією та самовільно захватив частину земельної ділянки позивачів, одночасно залишивши частину виділеної йому земельної ділянки, про що в той же день був складений акт і відповідачу було запропоновано до 27.04.2006 р. усунути вищевказані порушення, але [PERSON] у встановлений строк порушення не усунув. 15.05.2006 р. був повторно проведений обмір земельної ділянки, на якій розташовані ділянки [PERSON] та [PERSON], і був складений акт, яким було встановлено, що її розмір становить 0,51 га, а тому, відповідно до рішення Іскрівської сільської ради, 0,06 га виділено [PERSON]. Спеціаліст Чутівського райземвідділу направив [PERSON]. припис від 18.05.2006 р., відповідно до якого останньому приписувалось протягом 7 днів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку і повернути її власникам, але даний припис відповідач не виконав. Відповідно до акту обміру земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] від 09.12.2006 р. останній залишив 0,027 га ділянки, яка була йому виділена відповідно до акту від 15.05.2006 р., та самовільно захватив 0,033 га земельної ділянки [PERSON], що було зафіксовано на плані розташування земельних ділянок. В 2007 р. [PERSON] самовільно захватив 0,022 га земельної ділянки [PERSON], одночасно залишивши 0,036 га виділеної йому ділянки, про що свідчить акт обміру земельної ділянки [PERSON] від 22.11.2007 р. Про факт самовільного захвату [PERSON] протягом 2006-2007 р.р. земельної ділянки [PERSON] свідчать і пояснення, як самого відповідача [PERSON], так і його представника [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили, що відповідачу була виділена земельна ділянка 0,06 га та встановлені межові знаки, але він зайняв іншу ділянку площею 0,06 га на ділянці площею 0,51 га, перемістившись в бік від виділеної йому ділянки. Таким чином, судом встановлено, що протягом 2006-2007 р.р. [PERSON] самовільно захватив частину земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Суд вважає, що [PERSON] своїми протиправними діями завдав [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду, але розмір моральної шкоди, враховуючи надані суду обґрунтування характеру правопорушення, глибині, рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних страждань позивачів, тяжкості вимушених змін у їх житті, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також виходячи з вимоги розумності і справедливості, потрібно зменшити до 300 грн. на кожного. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що в судовому засіданні позивачі не довели, що винними діями відповідача їм були спричинені матеріальні збитки у вигляді втраченої вигоди в розмірі 3 336 грн. 60 коп., а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, із [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору та на інформаційно-технічне забезпечення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та, відповідно до ст. 84 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 150 грн. в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу.

Outcome: partial