Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. В 1969 році між нею та відповідачем було укладено та зареєстровано шлюб в Білоліській сільській раді Татарбунарського району Одеської області. Від шлюбу є четверо дітей, які вже досягли повноліття. Сім'я згодом розпалася, а 14 лютого 1995 року шлюб офіційно був розірваний. За час сумісного проживання у шлюбі нимо придбано будинок згідно договору купівлі-продажу від 10 квітня 1982 року, який розташований в [ADDRESS]. Більше 12 років відповідач не мешкає у вказаному будинку, за час його відсутності вона значно поліпшила цінність будинку, постійно доглядала за ним та користувалася, крім своєї частки, також доглядала за 1/2 часткою будинку, на яку має право відповідач згідно ст.70 СК України і останньому про це було достовірно відомо. Тому враховуючи, що відповідач пропустив строк позовної давності щодо вимог про поділ майна, вона просила визнати за нею право власності на увесь будинок за набувальною давністю, так як згідно вищеназваної статті, вона також має право на Ѕ частину будинку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду телеграму, в якій просив заслухати справу у його відсутності, визнаючи позовні вимоги. Заслухавши пояснення та доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ЖД № [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що 14 лютого 1995 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 11. Копією договору купівлі-продажу від 10.04.1982 р. підтверджується факт купівлі відповідачем житлового будинку в [ADDRESS](а.с.6-7). Вартість спірного житлового будинку згідно довідки БТІ від 30.11.2007 р. (а.с.8) складає 31459 грн. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Відповідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а частки майна дружини та чоловіка, згідно ст.70 СК України, є рівними. Після розірвання шлюбу, тобто більше 12 років, вона мешкає у вказаному будинку без відповідача, користуючись і його частиною будинку, доглядаючи та поліпшуючи його цінність, тобто вона добросовісно заволоділа майном відповідача і продовжує відкрито, безперервно володіти ним, про що останній не заперечує. Тому, суд вважає, що за [PERSON] має бути визнано право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved