Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

У березні 2006 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача страхову виплату за моральну шкоду в сумі 70000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 11 січня 2001 року по 20 жовтня 2003 року він знаходився у трудових відносинах з державним відкритим акціонерним товариством «Павлоградське шахтопрохiдницьке управління» дочiрнiм підприємством державної холдингової компанії «Павлоградвугiлля», правонаступником якого є третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» й працював МГВМ 5 розряду. 22 листопада 2002 року під час роботи на пiдприємствi третьої особи він був травмований: - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м'яких тканин, садина та гематома правоi скроневої частини голови. Згідно висновку МСЕК від 12.03.2003 року, йому встановлено 45% втрати професійної працездатності. 01.03.2006 року за висновком МСЕК, йому встановлено 45% втрати професійної працездатності, а також було визнано iнвалiдом 3 групи. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач вважає, що у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; став iнвалiдом в молодому вiцi; постійно відчуває наслідки травми; стан його здоров'я став незадовільним; артеріальний тиск підвищився; у нього постiйнi головні болі, що посилюються на зміну погоди; він став дратівливим; у нього часто бува загальна слабкість та запаморочення; бувають перiодичнi приступи з потемнінням в очах; понизився слух; погіршився зір; пам'ять; постійно змушений вживати лiкарськi препарати; йому протипоказано займатися всіма видами фізичної праці; стало фактично неможливо займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; має технічну освіту, але через травму не може знайти собі роботу за професією; змушений був відмовитися від активного в минулому життя; втратив впевненість у майбутньому, відчуває депресивний стан, та iншi обставини. Моральну шкоду позивач оцінює в 70000 грн., яку просить стягнути з відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді. В судовому засіданні заявлені позовні вимоги, позивач та його адвокат, кожний окремо, підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді, позов не визнала повністю посилаючись на те, що відповідно до п.27 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 ч. 1 ст.21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Тому, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, проте, в попередньому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, доводи представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, врегульовані Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. №1105-XIV (з наступними змінами та доповненнями). Позивач з 11 січня 2001 року по 20 жовтня 2003 року знаходився у трудових відносинах з державним відкритим акціонерним товариством «Павлоградське шахтопрохiдницьке управління» дочiрнiм підприємством державної холдингової компанії «Павлоградвугiлля», правонаступником якого є третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» й працював МГВМ 5 розряду (арк.с.14-15). 22 листопада 2002 року під час роботи на пiдприємствi у Відкритому акціонерному товаристві «Павлоградвугілля», позивач був травмований: - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м'яких тканин, садина та гематома правоi скроневої частини голови (арк.с.12-13). За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Згідно висновку МСЕК від 12.03.2003 року позивачу встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності вперше (арк.с.98). За висновком МСЕК від 01.03.2006 року, позивачу встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності повторно, як наслідок травми, отриманої на виробництві, було визнано iнвалiдом 3 групи (арк.с.100). Відповідно до норм ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Разом з тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесені зміни до пункту 3 розділу ХІ «Прикінцевих положень» Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, так, згідно абзацу 4 пункту 3 розділу ХІ «Прикінцевих положень», відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року. З огляду на це, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed