Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-06 00:00:00

У березні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що розташований на [ADDRESS] дійсним, визнання права власності на спірне нерухоме майно та земельну ділянку, на якій воно розташоване. Позов обґрунтовує тим, що 11 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу 53/400 частки спірного житлового будинку. Позивач передала відповідачу суму 2000 доларів США, яка склала повний розмір вартості частки, яка відчужувалася, а останній передав їй ключі і правовстановлюючі документи на спірне майно. У теперішній час відповідач не має можливості нотаріально оформити договір купівлі-продажу вказаного будинку з-за зайнятісті, тому вона вимушена звернутися до суду. Також позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розташована спірна частка житлового будинку, оскільки тепер вважає себе власником житлового будинку в цілому. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 11 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу 53/400 частки житлового будинку, що розташований на [ADDRESS]. Позивачем за будинок відповідачу було передане 2000 доларів США, що еквівалентне 10 000 грн., про що було складено розписку. В свою чергу відповідач передав [PERSON]. ключі від належної частки домоволодіння та правовстановлюючи документи на неї. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 листопада 2007 року серії ВКА № 805677, позивачці на праві приватної власності належить 347/400 частки домоволодіння, що розташоване на [ADDRESS], зазначене право власності зареєстровано в КРП «БРТІ м. Євпаторії», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2007 року серії ССГ № 385733. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 1978 року, зареєстрованого в БРТІ 10.10.1978 року, відповідачу на праві власності належить 53/400 частки спірного житлового будинку. Згідно з технічним паспортом житловий будинок, що розташований на [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А», (загальною площею 87,1 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м.), веранди літ. «а», прибудови «А1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «У», вимощення І, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди по всім істотним умовам договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає чи зобов'язується передати майно у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець приймає чи зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 ст. 334 цього ж Кодексу передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди відносно усіх істотних умов договору, фактично відбулося його повне виконання, однак продавець ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вважає за можливе визнати такий договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку. З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-КМ № 060928 слідує, що власниками земельної ділянки площею 0,083298 га., що розташована на [ADDRESS], цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд є[PERSON]. і [PERSON].. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON]. померла [INFO]. Заповіту після своєї смерті не залишила, однак її діти отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частки спірного житлового будинку. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиними спадкоємцями за законом після її смерті є діти [PERSON]. і[PERSON].. У відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Суд вважає можливим визнати право власності на земельну ділянку за тією особою, що є власником будинку в цілому, оскільки він на ній розташований. Таким чином, аналізуючи данні обставини справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі пред'явлених вимог. На підставі викладеного ст. ст. 220, 328, 334, 377, 638, 1261 ЦК України,

Outcome: approved