Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є об'єктом права спільної власності, про визнання права власності, про усунення перешкод в здійсненні права користування і розпорядження майном та про вселення. В позові зазначено, що з 15.01.2000 р. сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з серпня 2007. В період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно у виді квартири, яка знаходиться за адресою: м. Ясинувата, [ADDRESS], а також 10.09.2007 р. -автомобіль ВАЗ 2107 [NUMBER]., які було оформлено на відповідача. Відповідач змусив позивачку із дітьми покинути квартиру, змінив замок на вхідній двері і всіляко перешкоджає у користуванні квартирою, в якій залишилися речи позивачки та дітей. Просить визнати право власності на &frac12; частку вищевказаної квартири та автомобілю, зобов'язати відповідача усунути перешкоди в здійсненні права на користування і розпорядження &frac12; частки квартири, вселити у квартиру та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Судом в якості 3-ї особи залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачка відмовилася від позову в частині визнання за нею права власності на &frac12; частину автомобілю в іншій частині підтримала позовні вимоги і додатково показала, що разом із відповідачем ними було придбано будинок в м. Ясинувата,[ADDRESS], який в подальшому обміняли на спірну квартиру. 28.08.2007 р. відповідач побив її і вигнав із дітьми із квартири. Після цього змінив замок на вхідній двері квартири і вона не може нею користуватися. Відповідач позов в частині визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру, усунення перешкод в здійснені позивачкою права користування і розпорядження &frac12; часткою квартири та її вселені визнав і показав суду, що дійсно квартира 30 в будинку 1, мікрорайону 3 в м. Ясинувата є їх спільною. Також показав, що після того, як позивачка покинула квартиру, вона самостійно без його дозволу вивезла частину їх спільного майна, після чого він змушений був замінити замок на вхідній двері квартири. 3-я особа підтвердив, що його племінник [PERSON]. для придбання автомобілю 10 вересня 2007 р. позичив у нього 9000 грн. Ухвалою суду провадження у справі в частині визнання за позивачкою права власності на &frac12; частку автомобілю ВАЗ 2107 реєстраційний знак [NUMBER] закрито. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.01.2001 р. по 5 лютого 2008 р. (а.с. 6, 22), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. народження та дочку [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою за адресою: м. Ясинувата, [ADDRESS] 14.04.2001 р. за спільні кошти сторонами було придбано будинок за адресою: м. Ясинувата, [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу було оформлено на [PERSON]. 06.11.2001 р. сторонами за договором міни (а.с. 26) придбано квартиру за адресою: м. Ясинувата, [ADDRESS]. Факт придбання вказаної квартири в період шлюбу і те що вона належить сторонам позивачка та відповідач не оспорюють. Таким чином суд робить висновок, що квартира 30 в будинку 1 мікрорайону 3 в м. Ясинувата є спільною сумісною власністю сторін, і їх частки майна рівні, а тому за позивачкою необхідно визнати право власності на &frac12; частку вказаної квартири. Статтею 317 ч. 1 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ч. ч. 1, 2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. З серпня 2007 р. сторони проживають окремою, позивач у спірній квартирі за вищевказаною адресою, відповідачка із дітьми проживає в іншому місті. Відповідач змінив замок на вхідній двері спірної квартири, ключ від нього позивачки не дав, а тому суд вважає, що позивачку необхідно вселити у спірну квартиру і зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в здійснені позивачкою право власності в користуванні та розпорядженні &frac12; частки цієї квартири. Позивачкою сплачено до місцевого бюджету судовий збір 51 грн. та 68 грн. (а.с. 1, 12) та витрати з інформаційно-технічного забезпечення 30 грн. (а.с.2) Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на судовий збір в сумі 119 грн. та витрати з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн., а всього 149 грн.

Outcome: approved