Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що земельна ділянка площею 0,0023 га по проспекту Перемоги (біля скверу) в Орджонікідзевському районі була надана їй в користування на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Скоробагатько О.В. 16 лютого 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 319. Вказана земельна ділянка була виділена їй в користування на підставі рішення Маріупольської міської Ради № 1492 від 27 жовтня 2005 року для експлуатації та обслуговування торгового павільйону строком на 3 роки. У подальшому вона самовільно без дозволу на забудову та проектної документації на виділеній їй в законному порядку земельній ділянці побудувала нежиле приміщення літ. А-1 (торговий павільйон) загальною площею 10,7 кв.м. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво нежилого приміщення не зачіпає нічиїх прав, просить визнати за нею право власності на нежиле приміщення (торговий павільйон) літ. А-1 загальною площею 10,7 кв. м, розташоване по проспекту Перемоги (біля скверу) в місті Маріуполі. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не з явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради № 1492 від 27 жовтня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки між Маріупольською міською радою та [PERSON] від 16 лютого 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Скоробогатько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 319 та зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства “Центр Державного земельного кадастру” за № 04.06.162.00499 від 20 лютого 2006 року, згідно якого приватному підприємцю[PERSON] в оренду передається земельна ділянка площею 0,0023 га на площі Перемоги (біля скверу) в Орджонікідзевському районі строком на 3 роки (до 21 липня 2008 року). При обстеженні нежилого приміщення по проспекту Перемоги (біля скверу) в місті Маріуполі техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва торгового павільйону літ. А-1, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ. За висновком будівельно-технічної експертизи № 20 від 22 березня 2008 року, конструкція самовільно збудованого торгового павільйону літ. А-1, розташованого на земельній ділянці по проспекту Перемоги (біля скверу) в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області не суперечить вимогам державних будівельних норм України. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. На підставі ст. 376 ч. 5 ЦК України та

Outcome: approved