overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягувати аліменти з [PERSON] на утримання дитини на період навчання. Позов мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 18 травня 2007 року, мають спільних дітей - сина [PERSON], 1990 року народження та доньку [PERSON], 1989 року народження. З 24.07.2007 року син навчається на першому курсі денного відділення Херсонського державного аграрного університету. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини на час навчання. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач на позові наполягає, відповідач проти позовних вимог позивача не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] досяг повноліття [INFO] (а.с.4), навчається в Херсонському державному аграрному університеті на 1 курсі денної форми навчання, строк закінчення навчального закладу - 30 червня 2012 р. ( а.с. 8 ). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні сина, ухиляється від його матеріального забезпечення. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цілком обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191, 198-200 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Макіївської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж, мотивуючи свої вимоги тим, що він є користувачем гаражу, що розташований у гаражному масиві по вул. Бабаріна у м. Макіївці. Вказаний гараж був самочинно збудований ним у 1995 році. У зв'язку з тим, що будівництво було проведено без належного дозволу та проектної документації, він звернувся до суду з вказаним позовом. Вважає, що самочинне будівництво не призвело до порушень прав інших осіб. Що стосується будівельних норм та правил, то вони були повністю дотримані під час будівництва. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж. Представник відповідача - Макіївської міської ради - Кріворот В.В., що діє на підставі довіреності до судового засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений. До суду надійшов лист з проханням розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. По даним інвентаризації, проведеної Комунальним підприємством “БТІ м. Макіївки” 25.06.2007 р. на земельній ділянці за адресою: м. Макіївка, гаражне товариство “Телеательє”, позивачем самочинно був збудований гараж, площею 43,10 кв.м. (а.с. 12-15). Відповідно до паспорта технічного стану гаражу, виданого Комунальним підприємством містобудівництва, архітектури та проектування подальша експлуатація гаражу за адресою - [ADDRESS], узгоджена, ніяких порушень будівельних норм та стандартів не встановлено (а.с. 5-11). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що порушень будівельних норм і правил, а також порушень прав інших осіб, позивачем припущено не було. На підставі викладеного, суд не знайшов підстав, що перешкоджали б визнанню права власності на самочинно збудоване майно за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що в порушення ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст..ст.64,68 ЖК України, відповідач повинен сплачувати кошти за спожиту електроенергію. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що відповідач є споживачем електроенергії, заборгованість за споживання якої за період з 01.04.2002 року по 21.08.2007 року склала 391,89грн. Просила суд стягнути суму заборгованості та судові витрати в загальній сумі 81грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судовому засіданні досліджені докази: Довідка про реєстрацію, особовий рахунок. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст..ст.64,68 ЖК України відповідач є споживачем електроенергії, заборгованість за споживання якої за період з 01.04.2002 року по 21.08.2007 року склала 391,89грн., що підтверджується особовим рахунком відповідача (а.с.6-7). Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони в спорі, зробленою до ухвалення рішення у справі. Відповідач не заявив про застосування позовної давності, а тому стягненню підлягає заборгованість за вказаний позивачем період. Таким чином, суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, сума збитків у розмірі 391,89грн. підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн., всього в сумі 81грн., на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, ст..ст.64,68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивачка посилаючись на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем мають сина [PERSON],[INFO], який знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182, 183 СК України підстави для стягнення аліментів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 180,182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, з січня 2000 року вона не проживає за адресою: [ADDRESS], який належить йому на праві власності, оскільки вибула з нього в інше постійне місце проживання. У судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги і пояснив, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві власності, згідно договору купівлі - продажу від 07 грудня 1992 року в якому зареєстрована відповідач. З січня 2000 року в будинку вона не проживає без поважних причин, тому втратила право користування житловим приміщенням у спірному будинку. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, клопотань з приводу відкладення справи не надсилала. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що відповідач не проживає в спірному будинку з січня 2000 року, оскільки зловживала спиртними напоями, вела безпорадний спосіб життя, забрала дитину, речі і виїхала в м. Новодружеськ. Позивач не чинив перешкод її проживанню за вказаною адресою. У судовому засіданні досліджені докази: Договір купівлі-продажу, довідка про реєстрацію шлюбу сторін, довідка ЛКП паспортної служби про склад сім'ї, довідка вуличного, заява відповідача, виписка з домової книги, рішення суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Будинок [ADDRESS]належить на праві власності позивачу. Понад шість місяців підряд відповідач без поважної причини відсутня за вказаною адресою, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], вселитися до спірного будинку не намагалася, тому, відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 71, 72 ЖК УРСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів доходів відповідача на її утримання, посилаючись на те, що вона продовжує навчання у Лисичанському медичному училищу і потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює, має змогу надавати таку допомогу. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що продовжує навчання у Лисичанському медичному училищу на денному відділенні і не має змоги працювати. Стипендію не отримує. Відповідач є її батьком, має змогу надавати допомогу на її утримання, оскільки працює, на утриманні нікого не має. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з дня подання позову до закінчення навчання 01 березня 2010 року. Відповідач позов визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, просив суд розглянути справу за його відсутності. Судом досліджені наступні докази: Довідка від 03.03.2008р. про те, що позивач навчається у Лисичанському медичному училищу; копія свідоцтва про народження; довідка про склад сім'ї; копія свідоцтва про розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою відповідача (а.с.4), яка навчається у Лисичанському медичному училищу денної форми навчання (а.с.5,6). Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач може надати матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки працює, на утриманні нікого не має. При визначенні розміру аліментів, що належать до стягнення з відповідача, суд враховує, що позивач не має власних доходів, навчається на денному відділенні і не має змоги працювати, тому позовна заява задовольняється повністю, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на період навчання до 01 березня 2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини : дочки- [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим , що перебуває в шлюбі з відповідачем по справі , в шлюбі народилася дочка- [PERSON], [INFO]., проживають окремо , дочка перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дитині не надає , хоча є приватним підприємцем , має стабільні доходи, чим ставить сім”ю в скрутне матеріальне становище, просила стягувати з нього аліменти в твердому грошовому розмірі по 650 грн. щомісячно з часу звернення нею до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала , просила задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини до мінімального , мотивуючи тим, що взяв кредит в розмірі 23000 дол.США , заставивши квартиру і який погашає щомісячно в розмірі 365 дол. США. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши їх матеріальне становище , місячний дохід позивачки становить за лютий 2008 року-1108 грн.74 коп. та за березень 2008 року -2100 грн. 44 коп. ( а.с.20), враховуючи те , що відповідач є приватним підприємцем , згідно довідки з ДПІ в м. Івано-Франківську ( а.с.33) його дохід за 3-й квартал 2007 року становить 19300 грн. 00 коп., за 4-й квартал 2007 року-1200 грн., крім того суд враховує також ту обставину , що відповідач взяв у банку кредит на десять років в розмірі 23000 дол. США і який зобов”язаний погашати щомісячно в розмірі 365 дол. США, про що свідчить кредитний договір ( а.с.30-32) однак в силу вимог сімейного законодавства та норм християнської моралі виховувати та матеріально забезпечувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, та виходячи з принципу рівності прав та обов”язків обох батьків щодо їх неповнолітніх дітей , які зобов”язані забезпечити дітям половину прожиткового мінімуму для підтримання їх нормального фізичного розвитку , придбання продуктів харчуванння та предметів першої необхідності, суд вважає з врахуванням усіх обставин справи та долучених письмових доказів ,що позов підлягає до часткового задоволення , розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки слід визначити в твердому грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно з моменту звернення позивачки до суду та проводити до досягнення дитиною повноліття. Правове обгрунтування висновків суду : Законом України „Про бюджет на 2008 рік „ з 01 квітня 2008 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 678 грн. Відповідно до змісту ст 182 ч.2 "...мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим від 30% прожиткового мінімуму, визначеного для відповідної вікової категорії дітей" . З відповідача слід також стягнути витрати,пов”язані з розглядом справи :51 грн. держмита в дохід місцевого бюджету та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді. На підставі ст.181ч.5,182 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 8080 грн.00 коп. та судових витрат по справі. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно усної угоди відповідач зобов'язувався в місячний термін виконати роботу ( виготовити надмогильний пам'ятник, столик, лавочку, вазу) на суму 16160 грн. В день укладання розписки від 12.01.2008 року позивачка авансом сплатила відповідачу 1600 доларів США (що є еквівалентом 8080 грн. 00 коп.), про що підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON]. На даний час Соломаха Р.П. цього обов'язку не виконав належним чином. Зазначена обставина нічим не спростована. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору. Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованим цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Витрати позивачки по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп. та 80 грн.80 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 526, ст.865, 866 ЦК України, ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про спонукання виконання обов'язків. Позивач в судовому засіданні підтримала свій позов. Відповідач проти позову не заперечує. Судом встановлено , що 20 квітня 2005 року загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю „ ЗАПОРІЗЬКА ІНВЕСТИЦІЙНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ”( протокол №1 від 20.04.2005 року) було прийнято рішення про призначення на посаду генерального директора [PERSON]. на строк до 20.04.2006 року. 31 березня 2006 року загальними зборами учасників цього ж товариства ( протокол №3 ) було продовжено термін повноваження діючого генерального директора на строк до 20.04.2007 року, 13 квітня 2007 року загальними зборами учасників товариства було продовжено повноваження [PERSON] 28 січня 2008 року були проведені загальні збори товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАПОРІЗЬКЕ ІНВЕСТИЦІЙНО - ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ”(протокол№5) на яких було вирішено залишити [PERSON].на посаді генерального директора до наступних позачергових зборів. Посилаючись на те , що загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю не вирішено питання функціонування дирекції товариства , [PERSON], не виконує функції керівника з-за чого на підприємстві склалася ситуація , при якій підприємство існує , працівники виконують свої обов”язки, а керівництво , яке передбачене статутом та законодавством України відсутнє. Згідно зі ст 15.4 статута товариства генеральний директор призначається зборами учасників терміном на один рік Останні збори проводились 28 січня 2008 року після цього позачергові збори не скликалися і питання повноважень генерального директора не розглядалося. Таким чином суд вважає , що відмова [PERSON] виконувати обов”язки генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю „ ЗАПОРІЗЬКА ІНВЕСТИЦІЙНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ” є безпідставною , і до вирішення загальними зборами питання про склад дирекції вона зобов”язана виконувати обов”язки генерального директора товариства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ЗМР, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON],[PERSON],[PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки в спірній квартирі. Спадкоємцями є вона та треті особи, донька, син та дружина відповідно. Після смерті батька вона в передбачений термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відмовилися від спадщини на її користь. Однак свідоцтво про право на спадщину не було видане, оскільки частки співвласників не виділені. Просить суд припинити право спільної сумісної власності, визнавши за кожним право власності на 1/3 частину квартири та визнати за нею право власності на 1/3 частину в порядку спадкування за законом. В судовому засідання позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, суду пояснили, що відмовляються від своєї частки спадщини на користь позивача, в подальшому претензій щодо спадщини мати не будуть. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши інші докази, що є в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2003р. та копії технічного паспорту квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності[PERSON].,[PERSON], [PERSON] (а.с. 8, 10-11). Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, кожному із співвласників спірної квартири належить по &frac12; частині. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини спірної квартири. Спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] (а.с. 5-6, 12). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своє частки спадщини на користь [PERSON] Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст.. 1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином спадок після померлого [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріальної контори прийняла [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved