Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, матеріальну шкоди у розмірі 510 гривень та 500 гривень моральної шкоди. Також позивачка просила стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору - 51 грн., за інформаційно-технічного забезпечення судового процесу - 30 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач скоїв ДТП, його визнано винним постановою суду, розмір матеріальної шкоди визначила як різницю між виплаченою їй страховою компанією сумою та фактично заподіяною шкодою, оскільки страхова компанія відшкодувала позивачці частину суми збитку без урахування франшизи у розмірі 510 гривень. Заподіяну моральну шкоду позивачка обґрунтовувала тим, що після скоєння ДТП відповідач ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди, автомобіль позивачки тривалий час знаходиться у пошкодженому стані, що складає певні незручності по роботі та під час вирішення інших питань. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином і своєчасно сповіщений в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2007 року відповідач по справі [PERSON], керуючи автомобілем “Чері”, державний номер [NUMBER], на перехресті вулиць Пушкінська - Ланжеронівська у м.Одесі вчинив дорожньо-транспортну пригоду, допустивши зіткнення з автомобілем позивачки, завдавши автомобілям механічних ушкоджень. В результаті ДТП автомобілеві позивачки було завдано механічні ушкодження, позивачка зазнала матеріальної та моральної шкоди. Причиною даного ДТП явилось порушення вимог Правил дорожнього руху відповідачем, постановою судді Суворовського районного суду міста Одеси від 04.10.2007 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином судом достовірно встановлено, що винні дії водія [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачці матеріальною шкодою. Відповідно до рахунку №512 від 24.09.2007 року по визначенню вартості матеріальної шкоди, сума матеріальної шкоди в результаті ушкодження автомобіля позивачки становить 1352.00 (одна тисяча триста п'ятдесят дві) гривні. Згідно страхового акту №14/07 - 2093/89083 від 12 жовтня 2007 року, українська страхова компанія “Дженерал Гарант” сплатила позивачці згідно наданого рахунку 842 гривні, за виключенням суми франшизи в 510 гривень (1352-510=842 гривні). Відповідно до ч.1 ст.1166, п.1, ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, зазначена позивачкою сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. Також з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачені нею та документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 гривень. Також суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 гривень відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, з урахуванням ступеня вини відповідача, його подальшого ставлення до вчиненого, ухилення від будь-яких контактів з позивачкою, ігнорування викликів суду, підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Крім того, суд вважає, що у зв'язку з задоволенням вимог позивачки щодо стягнення з відповідача суми завданої моральної шкоди, з відповідача на користь держави слід стягнути у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, державне мито у розмірі 08 грн. 50 коп. На підставі встановленого, згідно вимог ст.ст.1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved