Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Першого відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси про визнання реєстрації шлюбу недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 1995р. Суворовським відділом РАЦС був зареєстрований шлюб між [PERSON] та дочкою позивача [PERSON], актовий запис № 97. Вищевказаний шлюб був розірваний 27.06.1995 року. Позивач стверджує, що Суворовським відділом РАЦС була незаконно проведена реєстрація шлюбу, оскільки [PERSON] перебував на території України незаконно, у нього не було реєстрації у відділі МВС України, він не мав постійного місця проживання на території України та не мав громадянства України. Так, в актовому записі про одруження № 97 від 10.02.1995р. місце проживання [PERSON] значиться [ADDRESS]. Однак за даною адресою [PERSON] мав лише тимчасову реєстрацію до 30.06.1993р., тобто на час реєстрації шлюбу його реєстрація була недійсна. Крім того, при реєстрації шлюбу у відділі РАЦС [PERSON] пред'явив паспорт, який був виданий Насимським РВ м. Баку 19.05.1983р., який ним був раніше загублений, про що свідчить його заява 08.06.1994р. Позивач також стверджує, що у [PERSON] був ще один паспорт, який був виданим 19-м відділом Насимського РУП республіки Азербайджан, в яком значиться його реєстрація у м. Баку. [PERSON] стверджує, що [PERSON] під час реєстрації шлюбу з [PERSON] перебував в іншому шлюбу з громадянкою Азербайджану, тому актового запису № 416 від 07.09.1994 року не могло було бути, оскільки дружина [PERSON] народила дитину [INFO]. Вищевказані дії Суворовського відділу РАЦС привели до порушення житлових прав позивача. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсною реєстрацію шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 10.12.1995р. відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що відділ РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси не мав право реєструвати шлюб [PERSON] з [PERSON]. Представник РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси позовні вимоги не визнав та пояснив, що реєстрація шлюбу була проведена без порушень чинного на той момент законодавства. Крім того, законодавством не передбачена можливість визнання реєстрації шлюбу недійсним, а тільки передбачена можливість визнання шлюбу недійсним. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені через оголошення в пресі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, на підставі аналізу пояснень сторін та доказів по справі. Так, судом встановлено, що 10 лютого 1995р. відділом РАГС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси був зареєстрований шлюб між [PERSON] та дочкою позивача [PERSON], актовий запис № 97. Розділом VII СК України передбачено, що розділ V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України зберігає свою чинність у частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття спеціального закону. Таким чином, суд повинен перевірити підстави для реєстрації шлюбу, які були встановлені Главою 23 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Так, відповідно до ст.ст. 158-159 КпШтС України, який діяв на момент реєстрації шлюбу, реєстрація актів громадянського стану, у тому числі одруження, здійснюється відповідним відділами РАГС. Відповідно до ст.ст. 174-175 КпШтС України особи, які бажають зареєструвати шлюб, повинні пред'явити для посвідчення їх особи і віку паспорти або паспортні документи. Особи, які раніше перебували в шлюбі, можуть зареєструвати новий шлюб тільки при пред'явленні документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу (свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про смерть одного з подружжя, судове рішення про визнання шлюбу недійсним). В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] під час реєстрації шлюбу був пред'явлений паспорт [NUMBER], який виданий Насимським ВВС м. Баку 19.05.1983р., а також свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видано відділом РАЦС Насимського району № 416 від 07.09.1994р. Вищевказані документи надавали можливість зареєструвати шлюбу. Суд вважає, що у даному випадку відділом РАЦС були прийняті необхідні документи для реєстрації шлюбу, і не було перешкод для реєстрації шлюбу. В той же час, якщо особа, яка бажає зареєструвати шлюбу скриває деякі факти, наприклад, наявність іншого шлюбу, то це є підставою для визнання шлюбу недійсним. Необхідно відзначити, що, а ні Кодексом про шлюб та сім'ю України, а ні Сімейним кодексом України не передбачена можливість визнання недійсною реєстрацію шлюбу. Законодавством встановлена можливість визнання недійсним шлюбу, та, як наслідок, анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу. Статтею 21 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Главою 5 СК України встановлені підстави та порядок визнання шлюбу недійсним. Відповідно до ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. В судовому засіданні позивач пояснив, що його дочка [PERSON] на час реєстрації шлюбу була дієздатною та не обмежена в цивільних правах. [PERSON] не надавала йому повноважень щодо визнання реєстрації шлюбу недійсним. Однак, позивач вважає, що його права були порушені реєстрацію вищевказаного шлюбу, оскільки це порушувало його житлові права, а саме реєстрацію відповідача у квартирі. Суд вважає, що реєстрація шлюбу не були порушені права позивача, оскільки шлюб, по-перше, це добровільний союз чоловіка та жінки, який направлений на створення сім'ї, а по-друге, шлюб може бути визнаний недійсним лише у випадках, які передбачені законом, зокрема ст.ст. 39-41 СК України та за позовом особи, особисті немайнові права якої були порушені. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Таким чином, вселення та реєстрація [PERSON] у кв. [ADDRESS] повинна бути проводиться за особистою згодою [PERSON]. При цьому реєстрація шлюбу не є обов'язковою підставою для реєстрації за новим місцем проживання, оскільки необхідна згода всіх членів сім'ї. На підставі викладеного, суд вважає, що на час реєстрації шлюбу не були порушені права [PERSON], а виникнення пізніше спірних житлових питань між позивачем та [PERSON] жодним чином не стосується шлюбу, який був укладений останнім із [PERSON], а тому у позові [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed