overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просила суд стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки згідно свідоцтв про народження дітей батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є відповідач по справі, [PERSON]. Відповідач позивачці [PERSON] матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дітей у скрутне становище. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до їх повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на ту обставину, що їх рідною матір'ю є померла [INFO] [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, заявникам було відмовлено в зв'язку з тим, що при перекладі їхнього прізвища на українську мову була допущена помилка, а саме прізвище матері було вказано, як «[PERSON]», а прізвища заявників, як «[PERSON]». Тому заявники не можуть оформити спадщину в зв'язку з чим, вони були змушені звернутися до суду з даною заявою. Просили суд встановити факт їх родинних відносин з померлою матір'ю. В судовому засіданні представник заявників підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, заявою від 18.01.2008 року просив розглядати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника заявників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER],[PERSON] народилася [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], 02.12.1956 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] т [PERSON]. Згідно паспорту [NUMBER], [PERSON]ч зареєстрований [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] т[PERSON]. Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], 16.09.1978 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним заяву [PERSON] та [PERSON] задовольнити, тому що це дасть можливість заявникам оформити спадщину після померлої[INFO] матері [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона знаходилась в шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітню дитину доньку - [PERSON][INFO] р.н.. Відповідач у свідоцтві про народження дитини записаний батьком, однак ухиляється від свого обов'язку по утриманню доньки, добровільно матеріальної допомоги не виділяє. У судовому засіданні позивачка вточнила свої позовні вимоги. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку і до його повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно . Згідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь в справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь в справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивачку, досліджувавши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони знаходились у шлюби від якого мають неповнолітню дитину доньку - [PERSON][INFO] р.н.. , що підтверджується копією свідоцтва про народження сери [NUMBER]виданого 26.09.2001 року Соснівською сільською радою Ярмолінецького району Хмельницької області, актовий запис № 05. Згідно зазначеного свідоцтва про народження [PERSON] записаний батьком дитини. Дитина знаходиться при матері і на її утриманні, що підтверджується довідкою за № 874 від 14.11.2007 року виданої Зернівською сільською радою Красногвардійського району АР Крим, мати не в змозі самостійно забезпечувати дитину всім необхідним, а тому позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Суд вважає стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON][INFO] р.н в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до ії повноліття. У силу ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню державнє мито. В силу ст. 81 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 7 гривен 50 коп, згідно Постанови КМУ за № 1258 від 21.12.2005 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила розірвати шлюб, зареєстрований Жмеринським міськвідділом РАЦС 29.08.2004 року між нею та відповідачем в справі, посилаючись на те, що їх сім'я існує формально і відновити подружні стосунки неможливо. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що подружні стосунки і ведення спільного господарства з відповідачем припинені два роки тому, коли той покинув сім'ю і почав постійно мешкати в іншому населеному пункті. Примирення з відповідачем вона не бажає, оскільки остаточно втратила до нього почуття любові та поваги. Просила розірвати її шлюб із [PERSON]. Зазначила, що на момент розгляду справи вона не є вагітною та не має дитини віком до одного року. Відповідач [PERSON]. позов визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, про що подав до суду відповідну письмову заяву. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174 цього ж Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4); від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5); згідно пояснень позивачки спільне життя і ведення господарства з відповідачем припинено два роки тому; позивачка не згодна на примирення з відповідачем; обставин щодо неможливості пред'явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено, тому позов підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про майно чи щодо порядку проживання дитини між сторонами не заявлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, пов'язані із оформленням свідоцтва про розірвання шлюбу слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, вказавши в ньому, що з відповідачкою вступив в шлюб 30 вересня 1995 року, який був зареєстрований відділом РАЦСу Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1658. Від шлюбу є неповнолітній син: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, втрату любові одне до одного. З 25 квітня 2005 року вони з відповідачкою подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зрозумівши, що їх сім'я розпалася і не може бути збережена, вирішив розірвати шлюб. Майнового і житлового спору не має. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, поклавши витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦСу, на нього. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, підтвердивши обставини, викладені в позові. Вважає, що розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо, оскільки він втратив до відповідачки почуття любові, поваги і довіри та твердо вирішив з нею розлучитися. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, поклавши витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦСу, на нього. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 вересня 1995 року, шлюб між позивачем та відповідачкою - [PERSON], був зареєстрований відділом РАЦСу Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1658, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З квітня 2005 року сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри; розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними слід розірвати, поклавши витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦСу, на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

У грудні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вона вказала, що від шлюбу, який був зареєстрований 24 серпня 1996 року, у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]року народження, батьком якого є відповідач. Неповнолітній син проживає з нею, перебуває на її утриманні. Він працює, має можливість надавати матеріальну допомогу. Досягти угоди про добровільну сплату аліментів не можуть, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розміру аліментів заперечував, вказавши, що згоден платити аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]року народження, який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров”я сторін і дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 11.03.1995 року уклали між собою шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей - дочок: [PERSON] [INFO] народження та [PERSON] [INFO] народження, які проживають з батьками, а саме: дочка [PERSON] з [PERSON], а дочка [PERSON] - з [PERSON] /ас.6-8/. В даний час сторони по справі проживають окремо, примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам однієї з сторін по справі, їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей слід залишити проживати: дочку [PERSON] з [PERSON], а дочку [PERSON] - з [PERSON] Витрати пов'язані з оформленням розірвання шлюбу слід покласти на відповідача, звільнивши від цих витрат позивачку по справі. На підставі ст.ст.105ч.3,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

В грудні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на самочинно забудовані житлові прибудови літ. А1-1, житловою площею 12,5 кв.м, сіни літ. а2 -1, та сараї літ. В, К, Д по вул[ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2006 року після смерті його дружини йому належить на праві власності 1/2 частина домоволодіння по вул[ADDRESS]. За час проживання у будинку він зі своєю дружиною самочинно збудували житлові прибудови літ. А1-1, житловою площею 12,5 кв.м, сіни літ. а2 -1, та сараї літ. В, К, Д. Рішенням виконкому № 302/13 від 20.09.2007 року було затверджено акт державної технічної комісії про готовність до експлуатації закінченого будівництва житлових прибудов та дані прибудови було узаконено та рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила визнати за позивачем право власності на житлові прибудови літ. А1-1, житловою площею 12,5 кв.м, сіни літ. а2 -1, та сараї літ. В, К, Д по вул[ADDRESS], посилаючись на підстави зазначені у позові. Представник відповідача виконавчого комітету Красногвардійського району м. Дніпропетровська у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2006 року після смерті дружини позивача [PERSON]. позивачу належить на праві власності 1/2 частина домоволодіння по вул[ADDRESS]. За час проживання у будинку він зі своєю дружиною самочинно збудували житлові прибудови літ. А1-1, житловою площею 12,5 кв.м, сіни літ. а2 -1, та сараї літ. В, К, Д. Рішенням виконкому № 302/13 від 20.09.2007 року було затверджено акт державної технічної комісії про готовність до експлуатації закінченого будівництва житлових прибудов та дані прибудови було узаконено. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Оскільки дані прибудови не порушують прав інших співвласників, суд вважає за можливим визнати за [PERSON] право власності на житлові прибудови літ. А1-1, житловою площею 12,5 кв.м, сіни літ. а2 -1, та сараї літ. В, К, Д по вул[ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

У грудні 2007 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати, що [PERSON], [PERSON], [PERSON]та [PERSON], яка померла [INFO]року, належить по 1/4 частині у спільній сумісній власності на квартиру № [ADDRESS]. В обґрунтуванні позову позивачі вказали на те, що [PERSON]. є матір'ю [PERSON]. 16.09.1996 року на підставі розпорядження Дніпропетровської міської ради № 8/155-96 було видане свідоцтво про право власності на квартиру № [ADDRESS], на склад сім'ї з 4 осіб - [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [INFO]року мати позивачки [PERSON]. померла і після її смерті відкрилася спадщина. Позивачка [PERSON]є спадкоємицею першої черги за законом після померлої матері. Позивачка звернулася до 3-ї державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої матері [PERSON]. на її частку квартири. Однак державний нотаріус їй в оформлені спадщини відмовила, та пояснила що відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У зв'язку з цим позивачка вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачі не з'явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутностю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні 16.09.1996 року на підставі розпорядження Дніпропетровської міської ради № 8/155-96 було видане свідоцтво про право власності на квартиру № [ADDRESS], на склад сім'ї з 4 осіб - [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [INFO]року мати позивачки [PERSON]. померла і після її смерті відкрилася спадщина. Позивачка [PERSON]є спадкоємицею першої черги за законом після померлої матері. Таким чином, суд вважає за можливе визнати, що [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]., яка померла [INFO]року, належить по 1/4 частині у спільній сумісній власності на квартиру № [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

В грудні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 35/100 частин домоволодіння № [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог позивачка вказала на те, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2005 року їй на праві власності належало 4/100 частини домоволодіння № [ADDRESS]. За час проживання у будинку вона самочинно збудувала житловий будинок під літ. П-2, у зв'язку з чим її ідеальна частка змінилася з 4/100 на 35/100 частин. Рішенням виконкому № 302/7 від 20.09.2007 року було затверджено акт державної технічної комісії про готовність до експлуатації закінченого будівництва індивідуального житлового будинку та житловий будинок було узаконено та рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив визнати за позивачкою право власності на 35/100 частин домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. П-2 загальною площею 74 кв.м, посилаючись на підстави зазначені у позові. Представник відповідача виконавчого комітету Красногвардійського району м. Дніпропетровська у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2005 року позивачці на праві власності належало 4/100 частини домоволодіння № [ADDRESS]. За час проживання у будинку вона самочинно збудувала житловий будинок під літ. П-2 загальною площею 74 кв.м, у зв'язку з чим її ідеальна частка змінилася з 4/100 на 35/100 частин, що підтверджується актом ідеальних часток від 14.05.2007 року. Рішенням виконкому № 302/7 від 20.09.2007 року було затверджено акт державної технічної комісії про готовність до експлуатації закінченого будівництва індивідуального житлового будинку та житловий будинок було узаконено. Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Як вбачається з акту ідеальних часток дане домоволодіння належить 11 співвласникам, які дали згоду на збільшення частки позивачки. Таким чином, суд вважає за можливим визнати за [PERSON]право власності на 35/100 частин домоволодіння № [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved