Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом до відповідачів. Мотивує свої вимоги тим, що вона згідно договору купівлі - продажу від 01 серпня 2005 р. посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу є власником квартири [ADDRESS]. Позивач вказує, що при укладенні вищенаведеного договору вона отримала від колишнього власника квартири також ключі від сараю, який знаходиться у дворі будинку [ADDRESS]. Позивач вказує, що з часу придбання неї квартири вона постійно користується сараєм, у зв'язку із чим на підставі положень ст.. ст.. 328,369,370,382 ЦК України і ст. 1,2,10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду » звернулася до суду з вищенаведеним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять суд виділити позивачу із загальної сумісної власності в особисту власність сарай № 4 під літерою « Б » розміром 7,8 х 6,15 кв.м., розташований у дворі будинку [ADDRESS]. Також просять суд, визнати за позивачем право власності на вказаний сарай. Представник Виконавчого Комітету Сімферопольської міської ради у судове засідання не з'явився, сповіщений судом належним чином, клопотань про відкладення слухання справи суду не заявляв. Представник Кримського державного медичного університету у судовому засіданні пояснив, що дана установа є балансоутримувачем будинку де знаходиться квартира позивача, також він пояснив, що не знає чому спірний сарай не був включений до акту приватизації квартири позивача. Від СМ БРТІ, згідно запиту суду надійшло повідомлення, що право власності на сарай № 4 в літері « Б » [ADDRESS]- не зареєстроване. Вислухавши позивача , її представника, представника Кримського державного медичного університету ім. Георгіївського, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно договору купівлі - продажу від 01 серпня 2005 р. посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу є власником квартири [ADDRESS]. При укладенні вищенаведеного договору позивач отримала від колишнього власника квартири також ключі від сараю, який знаходиться у дворі будинку [ADDRESS]. Право власності на вказану квартири зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку у СМ БРТІ. Також, судом встановлено, що при укладенні вищенаведеного договору позивач отримала від колишнього власника квартири також ключі від сараю № 4 розмірами 7,8 х 6,15 кв.м., який розташований у дворі будинку [ADDRESS], який знаходиться у дворі будинку [ADDRESS]. З того часу, позивач постійно користується сараєм. За таких обставин, на підставі положень ст. ст. 328, 369, 370, 382 ЦК України суд знаходить вимоги позивача, у частини визнання за нею права власності на сарай № 4 розмірами 7,8 х 6,15 кв.м., який розташований у дворі будинку [ADDRESS] - підлягаючими задоволенню. Що вимог позивача та її представника про виділення позивачу із загальної сумісної власності в особисту власність спірний сарай, суд вважає відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Як виходить з довідки - повідомлення СМ БРТІ, наданого на запит суду - що право власності на сарай № 4 в літері « Б » [ADDRESS]- не зареєстроване. З наведеного виходить, що даний об'єкт нерухомого майна, не зазначений у акту приватизації, не значиться у загайної сумісної власності. Позивачем та її представником, в обгрунтовання саме цих вимог, не було надано суду посилань як на норми матеріального права, так і на норми процесуального права України. З таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимог у цієї частини позову. Судові розходи по справі суд відносить на рахунок сторін у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial