Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-14 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким зобов”язати відповідача спростувати недостовірну інформацію , поширену ним відносно неї у спосіб, яким вона була поширена, стягнути з відповідача на її користь 5000 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки заявлений позов підтримала та пояснила суду, що відповідач 12 березня 2007 року відвідав магазин, у якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач та безпідставно , в присутності інших покупців, почав висловлювати претензії щодо якості реалізовуємих у магазині бананів та щодо точності терезів, а потім вніс до Книги відгуків та пропозицій запис з недостовірною інформацією про те, що продавець [PERSON] здійснює торгівлю зіпсованими бананами, терези не відрегульовані і обраховують покупців на 10 г, чим принизив ділову репутацію позивачки, від чого в магазині зменшилась кількість відвідувачів. Представник позивача вважає, що розповсюджена у такий спосіб [PERSON] неправдива інформація повинна бути спростована шляхом внесення відповідного запису до Книги відгуків та пропозицій. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану її здоров”я, грошовий еквівалент якої вона оцінює у 5000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи тим, що він, як споживач, мав право внести записи до Книги відгуків та пропозицій, крім того, ці записи були направлені в адресу безпосередньо продавця [PERSON] , а не на приниження ділової репутації [PERSON]., яку він взагалі не знає. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ЦК України та Законом України “Про захист прав споживачів”. [PERSON] є фізичною особою - підприємцем та здійснює роздрібну торгівлю продовольчими та непродовольчими товарами у орендованому приміщенні магазину “Чарівниця” , розташованому по вул. Бойко, 2 а у м. Світловодську. (а.с.4-7) На підставі трудового договору обов”язки продавця у вказаному магазині здійснює [PERSON]. (а.с.8) 12 березня 2007 року відповідач відвідав магазин по вул. Бойка, 2а , де висловив своє незадоволення тим, що, на його думку, продавець [PERSON]здійснює реалізацію бананами неналежної якості , а терези обважують на 10 г, про що вніс відповідний запис у Книгу відгуків та пропозицій. ( а.с. 9) При цьому суд вважає, що дії відповідача не можуть бути визнані неправомірними та такими, що принизили ділову репутацію позивачки та тягнуть за собою цивільно - правову відповідальність , виходячи з наступного. Ділова репутація - це суспільна думка, суспільна оцінка ділових якостей людини. Захист ділової репутації можливий лише у разі протиправної поведінки іншої особи. У відповідності до п. 22 ст. 1 Закону України “Про захист прав споживачів”, фізична особа, яка має намір придбати продукцію для особистих потреб визнається споживачем. Згідно до положень ч. 1 ст. 17 вказаного Закону, за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торгівельного та інших видів обслуговування. Ч. 4 ст. 17 Закону України “Про захист прав споживачів” передбачено, що споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається, демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець зобов”язаний надати йому контрольно - вимірювальні прилади, документи про якість , безпеку, ціну продукції. Як вбачається з Інструкції про книгу відгуків і пропозицій в об'єктах роздрібної торгівлі та громадського харчування споживчої кооперації України, затвердженої Постановою УКООПСПІЛКИ від 19 січня 1994 року № 11/220, Книга відгуків та пропозицій ведеться з метою представлення можливості покупцям (споживачам) записувати свої відгуки, пропозиції та зауваження. Забороняється вимагати від заявника пред'явлення будь-яких документів, що засвідчують особу, або пояснення причин, які викликали необхідність написання скарги, пропозиції, зауваження. Працівник магазину, їдальні, кафе тощо, вчинки якого викликали скаргу, повинен повідомити про це керівника (його заступника) кооперативної організації (підприємства), в підпорядкуванні якої вони знаходяться, та дати на його вимогу письмове пояснення по змісту скарги. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач, висловивши свої зауваження та внісши відповідний запис до Книги відгуків та пропозицій , не вийшов за межі прав споживача ( покупця). Доводи ж представника позивача стосовно того, що внаслідок дій відповідача було принижено ділову репутацію позивача , від чого зменшилася кількість покупців магазину, не знайши свого підтвердження в судовому засіданні. Так, будучи допитаною в якості свідка [PERSON] засвідчила суду, що вона працює продавцем у магазині “Чарівниця” та бачила, як [PERSON] стояв у черзі за покупками, а потім висловив своє незадоволення з приводу того, що тут торгують зіпсованими бананами, а терези обважують покупців на 10 г. При цьому інші покупці, незважаючи на претензії відповідача, продовжували здійснювати покупки , даний інцидент ніяким чином не вплинув на кількість покупців та не спричинив ніяких негативних наслідків, крім того, що продавець [PERSON]рознервувалась і в неї погрішився стан здоров”я. Дані свідчення були підтверджені також продавцем вказаного магазину [PERSON], яка засвідчила, що банани, які реалізовувалсиь у магазині були уцінені, бо мали темний колір шкіри, а [PERSON] висував претензії щодо якості бананів та точності вагів, вимагав книгу скарг та пропозицій, від чого продавець [PERSON] рознерувавлась. При цьому інші покупці, які знаходились у магазині, продовживали здійснювати покупки і даний інцидент не вплинув на кількість споживачів магазину. Свідок [PERSON] зазначила в судовому засіданні про те, що з боку [PERSON] до неї існують неприязні стосунки, через які він пише на неї скарги, при цьому його претензії не поширюються на інших продавців магазину. 12 березня 2007 року він прийшов до магазину та висловлював своє обурення тим, що ваги неточні, а банани зіпсовані, внаслідок чого утворився конфлікт, після якого вона відчула погіршення стану здоров”я, а декілька покупців з черги покинули приміщення магазину, не здійснивши покупки. При цьому суд вважає, що свідчення свідка [PERSON] не є доказом приниження ділової репутації позивачки, оскільки особи, які покинули магазин, не були встановлені та допитані в судовому засіданні , а відтак не встановлено причини, які спонукали їх вийти з магазину , не здійснивши покупки. Припущення ж свідка щодо того, що покупці покинули магазин саме через відповідача не можуть бути покладенні в основу доказування, так як у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо захисту ділової репутації задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, як зазначено судом вище, в судовому засіданні не встановлено факту приниження ділової репутації позивача та неправомірності дій відповідача, а відтак позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволені бути не можуть. Питання щодо судових витрат по справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, при цьому вважає, що позивачку слід звільнити від судових витрат на користь держави з підстав п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, оскільки вона є інвалідом 2 групи.

Outcome: dismissed