Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-20 00:00:00

У листопаді 2004 року позивач звернулась в суд із позовом до ДП “ Кіровоградський ремонтний завод” про визнання незаконними дублікату трудової книжки, ряду наказів про поновлення її на роботі, записів в оригіналі трудової книжки, визнання не поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку при затримці видачі трудової книжки та моральної шкоди. На обгрунтування вимог зазначала, що 03.02.2003 року місцевим судом Кіровського району м. Кіровограда постановлено рішення про поновлення її на роботі на посаді в”язальниці схемних джгутів з 16.12.2002 року у в/ А 2201. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003 року уточнено резолютивну частину рішення місцевого суду від 03.02.2003 року вказівкою про поновлення її на роботі , на посаді в”язальниці схемних джгутів 2 -го розряду з 04.11.2002 року. Фактично накази про її поновлення на роботі адміністрацією не видавались. Накази про поновлення на роботі, на які вказує відповідач та які зазначені в трудовій книжці не мають логічного пояснення. Тому посилаючись на дані обставини та доповнення до позовних вимог, які подані 27.11. 2006 року позивач просить суд поновити їй строки на звернення до суду за вимогами ст. 234 КЗпП України, як пропущені з поважних причин та просить - визнати незаконними накази про її поновлення на роботі за № 203 від 04.11.02 року , № 21 від 04.02.03 року, №115 від 26.06.2003 року, як такі , що не відповідають вимогам законодавства; -визнати незаконним запис за №23 та №24 у її оригіналі трудової книжки; -визнати відсутність реєстрації наказу №115 у журналі реєстрації наказів щодо особового складу відповідача; -втановити і визнати факт затримки її поновлення на роботі та посаді з 04.11.02 року за ухвалою апеляційного суду від 26.06.03року , факт затримки виконання зазначеної ухвали суду станом на день винесення рішення ; -встановити і визнати факт затримки видачі їй належно оформленого оригіналу та дублікату трудової книжки станом на день винесення рішення по даній справі через затримку внесення відповідних записів ; -визнати незаконними дату її звільнення з 05.02.03року за наказом № 22 від 05.02.03року та дату й реквізити вказаного наказу з підстав затримки ДП "КРЗ" виконання ухвали суду від 26.06.03 року; -змінити дату звільнення та зобов'язати відповідача видати новий наказ про новий день звільнення; -визнати незаконними, не дійсними та незаконно внесеними записи до оригіналу її трудової книжки з № 9 по № 24; -зобов'язати відповідача винести накази по особовому складу про скасування наказів №203 про перевід її комірником та №21 про її поновлення з 16.12.02 року; -визнати незаконно внесеними, недійсними всі записи починаючи з № 1 до № 7 в оригіналі трудової книжки та за № 7 у дублікаті; -зобов'язати відповідача оформити дублікат її трудової книжки на новий , без стягнення її вартості ; -зобов'язати відповідача видати їй копію законно винесеного наказу про поновлення та нового наказу про новий день звільнення, видати належно, законно оформлені оригінал та дублікат трудової книжки; -визнати, що відповідач , починаючи з №15 по №24 оригіналу та з №1 по №7 дублікату її трудової книжки не ознайомив її з відповідними записами, які до них заносяться; -стягнути з відповідача на її користь відкоригований середній заробіток за вимушений прогул в сумі - 32 334 грн. 82 коп. та на відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн. ( згідно тексту доповнень ). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві від 16.11.2004 року, доповненнях від 27.11.2006 року та письмові пояснення від 29.01.2008 року). Відповідач - ДП “ Кіровоградський ремонтний завод” , його представник в судовом у засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вказала, що вони безпідставні та необгрунтовані. Заслухавши сторони, пояснення свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Встановлено, що 03.02.2003 року рішенням місцевого суду Кіровського району м. Кіровограда [PERSON] поновлена на роботі на посаді в”язальниці схемних джгутів у військовій частині А-2201 , з 16 грудня 2002 року, стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду ( а.с. 10). Згідно ухвали судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003 року, вказане рішення першої інстанції залишено без змін, однак уточнено резолютивну частину вказівкою про поновлення [PERSON] на роботі з 04 листопада 2002 року ( а.с. 8-9). 04.02.2003 року відповідач на виконання вищевказаного рішення суду видав наказ №21, за яким позивача поновлено на роботі з 04.11.2002 року, а пункт 1.1. наказу № 233 від 16.12.2002 року про звільнення [PERSON] з посади комірника з 04.02.2003 року - скасовано ( а.с. 16). Крім того, за №13 внесено до трудової книжки запис про недійсність запису №12 ( звільнена по ст. 40 п.3 КЗпП України). В графі в якості підстави внесення запису зазначено посилання на наказ № 21 від 04.02. 2003 року. Оскільки, зазначеним рішенням суду , позивача було поновлено саме на посаді в”язальника схемних джгутів і кабелів 2-го розряду і в рішенні суду зазначено факт того, що перевід [PERSON] на посаду комірника є незаконним , відповідачем в трудову книжку за №15 внесено запис про недійсність запису №11 ( переведення комірником КРЗ), з посиланням, як на підставу на ухвалу апеляційного суду від 26.06.2003 року, якою дане рішення залишено без змін, тільки із вказівкою нової дати поновлення позивача на роботі. Згідно заяви позивача , її було звільнено з роботи за власним бажанням , наказ [NUMBER] від 05.02.2003 року, про що зроблено запис в трудовій книжці за №14. Посилання позивача на те, що наказ №21 видано до дати постановлення рішення суду є помилковим і не підтверджується матеріалами справи, оскільки рішення суду постановлено 03.02.2003 року, а наказ №21- 04.02.2003 року. Суд не приймає до уваги вказівки позивача про фальсифікацію наказу №21 в частині примітки про відмову позивача ознайомитися з ним, оскільки суду надані лише завірені копії наказу, відмінність в тексті наказу в частині додатку може бути викликана помилкою при виготовленні витягу з наказу. Будь-яких інших підстав для скасування даного наказу позивачем не надано і судом не встановлено. Вирішуючи питання про дійсність наказу №203 від 04.11.2002 року, суд виходить з того, що завірена копія даного наказу, яка оглядалася судом і надавалася позивачем, має виправлення в номері наказу, що ставить під сумнів його достовірність. Більш того, з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2003 року вбачається, що судом досліджувався наказ №203 про перевід позивача на посаду комірника, що відповідає тексту наказу №203 наданого представником відповідача, а не поновлення позивача на роботі, як вбачається з тексту наказу, наданого позивачем. Крім того, сам наказ №203 досліджувався судом і йому дана правова оцінка. Інших підстав для скасування даного наказу суду надано не було і в судовому засіданні не встановлено. Підставою для скасування наказу №115 від 26.06.2003 року позивач зазначає пропущення відповідачем тижневого строку для внесення записів до трудової книжки, оскільки з наказом позивач була ознайомлена і отримала копію лише 03.06.2004 року. Суд не погоджується з даною підставою, оскільки, по-перше п.2.4 інструкції, на який посилається позивач, стосується випадку прийняття на роботу, переведення на іншу роботу чи звільнення з роботи. Поновлення на роботі не може вважатися прийняттям на роботу і на нього не поширюється п. 2.4, оскільки прийняття на роботу є добровільним волевиявленням сторін вступити в трудові правовідносини, а поновлення на роботі проводиться незалежно від волі роботодавця. Окрім того, дата ознайомлення з наказом та отримання його копії має значення лише для поновлення строку позовної давності і не доводить факт винесення наказу саме 26.06.2003 року. Пояснення позивача про те, що розгляд справи закінчився 26.06.2003 року досить пізно і керівництво не мало змоги підготувати наказ №115, документально не підтверджено і ґрунтується лише на припущеннях позивача. Сам наказ №115 від 26.06.2003 року відповідає вимогам законодавства України і підстав для його скасування судом не встановлено, а так само, як підстави для зобов'язання відповідача видати новий законний наказ про поновлення позивача з 04.11.2002 року. Таким чином, вимоги позивачки щодо визнання незаконними наказів про її поновлення на роботі за № 203 від 04.11.02 року , № 21 від 04.02.03 року, №115 від 26.06.2003 року, як такі , що не відповідають вимогам законодавства задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визнання недійсними записів № 23 та №24 в оригіналі трудової книжки та в дублікаті трудової книжки з №1 по №7 суд виходить з наступного. Відповідно до п 2.10 Інструкції при наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Оскільки, у позивача в оригіналі трудової книжки є такі записи, за її заявою було видано дублікат трудової книжки, в який внесено записи за виключенням записів, які були в оригіналі трудової книжки визнані недійсними. Дані записи (окрім запису № 5 і 7) відповідають вимогам законодавства, однак, відповідачем порушено вимоги ч. 3, 7 п. 5.3. Інструкції, в частині зазначення стажу роботи по окремих періодах із зазначенням найменування, дати і номера документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Дані записи повинні передувати записам з №1 по №7, що відповідачем не було зроблено. Запис №5, як пояснювалося раніше стосовно аналогічного запису в оригіналі трудової книжки ([NUMBER]), не порушує будь-які права та свободи позивача і може бути виправлений в порядку п. 2.6. Інструкції. В записі №23 оригіналу трудової книжки вказано дату внесення запису, а не дати поновлення на роботі, як має бути, при цьому в якості підстави зазначено інший наказ. Аналогічно - в записі № 24 оригіналу та №7 дублікату також зазначено невірну дату звільнення з роботи. Оскільки, дата поновлення на роботі та дата звільнення з роботи має істотне значення для позивача, що безпосередньо стосується трудового стажу, дані невідповідності в оригіналі і дублікаті трудової книжки мають бути усунуті , тому в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про визнання факту затримки поновлення на роботі, суд виходить з доведеності даних обставин. Позивач стверджує, що починаючи з 27.06.2003 року і до 14.07.2003 року щоденно приходила на прохідну підприємства, мала намір працювати на посаді згідно рішення суду, однак їй відмовляли у допуску до роботи. При цьому позивач посилається на пояснення свідка - [PERSON], яка є її рідною дочкою. Суд оцінює критично дані пояснення позивача : по - перше позивачу належало приходити на роботу після поновлення на роботі рішенням суду Кіровського району від 03.02.2003 року, а не після постановлення ухвали апеляційним судом 26.06.2003 року, оскільки в частині поновлення на роботі рішення підлягає негайному виконанню; по-друге у випадку наявності перешкод у поновленні на роботі, позивач має право звернутися з виконавчим листом до відділу Державної виконавчої служби. Такий виконавчий лист було адресовано за вих. №7555 від 5.11.2003 року ДВС Кіровського РУЮ. Наявність у позивача разової перепустки від 03.06.2004 року відповідає лише факту звернення позивача за отриманням дублікату трудової книжки саме в цей день і не вказує на дату, коли позивача було допущено до виконання обов'язків. Крім того, 04.02.2003 року, тобто на наступний день після постановлення рішення Кіровським районним судом, позивачем на адресу відповідача було адресовано заяву про розірвання трудового договору з 05.02.2003 року, що додатково свідчить про небажання позивача продовжувати роботу на підприємстві . Суд не може покласти в основу рішення пояснення свідка, оскільки про обставини, які пояснював свідок, йому відомо лише зі слів інших осіб, в тому числі позивача. Оцінюючи дані факти, суд приходить до висновку про те, що позивач після постановлення рішення суду та й після закінчення виконавчих дій по поновленню на роботі, не приступила до виконання своїх обов'язків, а тому в частині визнання факту затримки поновлення на роботі необхідно відмовити. Вимоги про визнання порушень з боку відповідача вимог Інструкції , в частині не ознайомлення з наказами під розписку, відповідно до записів з №15 до № 24 в трудовій книжці та вимога про визнання затримки видачі трудової книжки і її дублікату станом на день постановлення рішення суду не ґрунтуються на законі, не підтверджені доказами, а тому не підлягають задоволенню. Висновки суду , в частині належного оформлення трудової книжки, опосередковано доводяться актом перевірки територіальної державної інспекції праці у Кіровоградській області від 04.01.2005 року за №11-01/1, під час якої було виявлено порушення Інструкції лише в частині ведення дублікату трудової книжки. Пунктом 5.5 Інструкції передбачено, що якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т. ін.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). В даному випадку оригінал та дублікат трудової книжки є придатним до використання, знаходиться у позивача (ч.3 п.6), а тому підстав для його безкоштовної заміни на новий судом не встановлено. Щодо вимог позивача про визнання незаконними, не дійсними та незаконно внесеними записів до оригіналу її трудової книжки з № 9 по № 24, то суд вважає вимоги безпідставними, оскільки на сторінці 13 оригіналу трудової книжки є запис №21 начальника відділу кадрів про те, що записи з №9 по 20 є недійсними, а тому визнавати їх недійсними в судовому порядку неможливо, оскільки фактично відсутній спір. Суд не вбачає будь-яких підстав для визнання незаконною дату та інші реквізити наказу [NUMBER] про звільнення з роботи з 05.02.2003 року. Посилання позивача на затримку виконання рішення суду від 26.06.2003 року та внесення записів до трудової книжки, жодним чином не впливають на законність наказу. Сам наказ відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ст. 38 п.3 КЗпП України. Так само відсутні підстави зобов'язувати відповідача винести новий наказ з новою датою звільнення та видати копії даних наказів позивачу. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині скасування наказу про скорочення посади в'язальника схемних джгутів, шнурів та кабелів з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно даної вимоги. Згідно довідки [NUMBER] (а.с. 101), дана посада була скорочена 4.11.2002 року, доя дати копії даних наказів позивачу.відсутні пі суду позивач звернувся 16.11.2004 року, а з даною вимогою лише 23.05.2006 року. Будь-яких підстав для поновлення строку позовної давності судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Так, з наданих суду документів вбачається, що оригінал трудової книжки позивачу було видано 16.12.2002 року, тобто після першого звільнення з роботи (а.с. 90), а дублікат - 03.06.04 після звернення із заявою про його видачу (а.с. 92). Таким чином, після звільнення з роботи позивачу було видано трудову книжку , тому підстави для стягнення середнього заробітку за час прогулу відсутні. Посилання позивача на те, що помилки в оформленні трудової книжки перешкоджали працевлаштуванню, суд не приймає до уваги, оскільки з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача з пропозицією усунути недоліки і запрошував на підприємство, однак позивач не звернулася до відділу кадрів. Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача оплати за вимушений прогул при затримці виконання рішення про її поновлення на роботі з 03.02.2003 року по день постановлення рішення судом задоволенню також не підлягають, так як є недоведеними. Крім того, при затримці виконання власником рішення суду про поновлення на роботі працівника є підставою для винесення державним виконавцем постанови про застосування до службової особи , зобов”язаної дії щодо виконання рішення суду, штрафу. Не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд погоджується з тим, що допущення помилок в оригіналі і дублікаті трудової книжки вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, однак, про порушене право позивачу стало відомо 15.04.2004 року, а до суду позивач звернувся лише 16.11.2004 року, тобто з пропуском тримісячного строку позовної давності. Наведені позивачем причини пропуску строку позовної давності не можуть вважатися поважними. Оскільки інші позовні вимоги, з якими позивач пов'язує завдання моральної шкоди не підлягають задоволенню, тому не підлягають задоволенню і вимоги в частині стягнення моральної шкоди . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі -51 грн. На підставі ч.3 ст. 38, 235, 236, 237-1 КЗпП України, п.п. 2.4., 2.6, 2.7., 2.10, 4.1., 5.3, 5.5, 6 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 „Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників” та

Outcome: partial