Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

Позивач наполягав на реальному розділі цілого житлового будинку [ADDRESS]. В якому він є власником 75/100 частки домоволодіння, а відповідачка - 25/100 та на визначенні порядку користування суміжними земельними ділянками, надавши йому у користування земельну ділянку площею 901,5 кв.м., а відповідачці - 300,5 кв.м.. Стверджував, що спочатку він мав у власності Ѕ частку цього домоволодіння, а іншу Ѕ частку цього ж житла мали у своїй власності відповідачка та їх (сторін) рідний брат [PERSON] (по ј частки кожний) але 15 січня 2005 року його брат продав свою частку йому, що встановлено рішенням суду від 14 липня 2005 року. Зараз він має намір придбати у приватну власність земельну ділянку, що розташована біля будинку, для чого потрібний реальний розділ житлового будинку. Просив залишити у його власності кімнату 1-2 площею 11,8 кв.м., кімнату 1-3 площею 15,7 кв.м., кухню 1-4 площею 9,9 кв.м., приміщення І площею 8,8 кв.м., літню кухню з погребом літ. «К», баню. літ. «Н», вбиральню літ. «З», вимощення І, водогін ІІ, огорожу № 4 (частина), ворота № 2 на загальну суму 43441 грн. (75/100 житлового будинку), а відповідачці залишити у власність кімнату 1-1 площею -11,8 кв.м., приміщення ІІ площею 6,7 кв.м., літню кухню літ. «В,в», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», огорожу № 4 (частина) на загальну суму 13911 грн. (25/100 того ж житлового будинку), зі стягненням з нього на користь позивачки 427 грн. грошової компенсації за різницю в реальних частках житлового будинку. Надав відповідний експертний висновок цьому. Відповідачка позов не визнала, стверджуючи, що отримала від матері ј частку зазначеного будинку за умовою догляду за нею з боку позивача, бо у неї поганий стан здоров'я, стверджувала, що звертання з позовом до суду - це ініціатива дружини позивача, а не його, просила залишити їй у користування кімнату з південної сторони будинку. Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на даний час на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 1991 року та рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2005 року позивач і відповідачка на праві приватної власності мають відповідно 75/100 та 25/100 житлового будинку [ADDRESS] в ідеальних долях. Згідно власного бажання позивач має намір придбати у власність земельну ділянку біля житлового будинку у встановлено законом порядку. Але, це можливо лише за умови реального розділу житлового будинку. З представленого позивачем висновку № 19-07 від 20 грудня 2007 року судово-будівельно-технічної експертизи вбачається, що такий розділ реально можна здійснити. При цьому - відповідно до вимог позивача. Беручи до уваги реальну можливість розділу житлового будинку за варіантом, який запропонував позивач, суд враховує, що він практично співпадає з ідеальними долями сторін у будинку та земельними суміжними ділянками, є єдиним варіантом розподілу та дозволяє сторонам практично відокремитися одна від одної, що є дуже важливим, враховуючи не найкращі стосунки сторін. Суд не може взяти до уваги бажання відповідачки залишити їй у власність і користуванні кімнату з південної сторони будинку, бо нею не представлено будь-яких об'єктивних доказів такого варіанту розподілу житла, та інші її заперечення, бо саме позивач, а не будь-яка інша особа, звернувся з зазначеним позовом до суду; не надано відповідачкою і будь-яких доказів про те, що ј частина спірного житлового будинку була отримана нею за умовою догляду за нею з боку позивача. Згідно встановленого, на спірний житловий будинок розповсюджується правовий статус загального сумісного майна сторін, встановлений ст.ст. 355, 356, 357, 358, 360, 361, 364 ЦК України і згідно ст.. 367 ЦК України кожен з співвласників такого майна може вимагати про розподіл його реально і у цьому разі право власності на спільне дольове майно припиняється. Враховуючи викладене та

Outcome: approved