Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-17 00:00:00

[INFO] в м. Сміла по вул. Свердлова автомобіль ГАЗ-24, власником якого є [PERSON], під керуванням [PERSON] виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка, від отриманих в результаті наїзду травм, померла. Вироком Смілянського міськрайонного суду від 27 жовтня 2004 року [PERSON] засуджений за ст. 286 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Позивач, змінивши свої вимоги в судовому засіданні, просив стягнути в зв'язку зі смертю дочки, матеріальну шкоду в сумі 2755 грн. 10 коп., а саме: 400 грн. на забезпечення похорон, 555 грн. 10 коп. на проведення ритуальних обідів, 1300 грн. на встановлення пам'ятника, 500 грн. за надання юридичних послуг, а також моральну шкоду в сумі 30000 грн. Відповідач [PERSON], що є громадянином Росії, в судове засідання не з'явився, хоча про день розгляду справи був повідомлений належними чином. Відповідачка [PERSON] позов не визнала повністю, пояснивши, що витрати на поховання відшкодовувала в добровільному порядку, хоча і не вважала себе винною у заподіянні шкоди, оскільки мала доручення лише на керування автомобілем і ніяким чином не надавала дозволу [PERSON] на розпорядження ним, а також про ДТП дізналася вже після його вчинення. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, погодившись на відшкодування матеріальної шкоди. Щодо моральної - то вона вважає її розмір необґрунтованим, а також не має можливості її сплачувати, так як перебуває на даний час у відпустці по догляду за дитиною, самостійного доходу не має, як і належного їй майна. [PERSON], будучи допитаним за місцем відбуття покарання, пояснив, що позов не визнає повністю, так як на момент ДТП не являвся належним володільцем джерела підвищеної небезпеки, а також взяв автомобіль за усним дозволом колишньої дружини [PERSON], яка і повинна нести відповідальність за причинену шкоду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що власником автомобіля являвся [PERSON] і він йому був подарований його батьком, а тому не являвся майном подружжя. Останнім 30 червня 2000 року на ім'я дружини [PERSON] та дочки [PERSON] було видано нотаріально посвідчене доручення на право керування, належним йому, автомобілем ГАЗ-24. З пояснень учасників судового розгляду та письмових доказів по справі, а саме пояснень [PERSON], наданих за місцем відбуття покарання, в тому числі на а.с.11 (ц/с № 2-42), а.с. 74 (к/с №1-202/2004), [PERSON]. та [PERSON] а.с. 94,158-159, 208 (к/с № 1-202/2004) вбачається, що 17 грудня 2001 року [PERSON] необхідно було з'явитися в Смілянський МРВ для проведення відтворення обстановки та обставин події по раніше вчиненому ДТП на цьому ж автомобілі. Він звернувся до колишньої дружини [PERSON], яка надала йому усний дозвіл на керування вказаним автомобілем. Про вчинення нового ДТП остання та [PERSON], яка не надавала йому ніяких розпоряджень з приводу автомобіля, дізналися вже після пригоди. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки [PERSON] управляв автомобілем без належного правового оформлення та з дозволу [PERSON], вона і повинна нести відповідальність за негативні наслідки, так як транспортний засіб з її володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб не вибував. Також суд вважає, що в даному випадку необхідно керуватися як спеціальною нормою закону, так і загальною, за якою відповідальність настає і для особи, що винна у заподіянні шкоди. В даному випадку вина [PERSON] встановлена вказаним вище вироком суду, а тому стягнення необхідно проводити з обох відповідачів в солідарному порядку. За діючим законодавством відшкодуванню підлягають реальні та документально підтверджені витрати понесені позивачем, а тому на його користь необхідно стягнути лише кошти, витрачені на придбання пам'ятника в сумі 1300 грн. та оплату юридичних послуг адвоката по даній справі в сумі 300 грн. (а.с. 17). На підтримку своїх вимог в частині відшкодування моральної шкоди [PERSON] посилався на те, що [PERSON] була його єдиною дочкою, після її смерті він з дружиною виховував та утримував її дітей, одна з яких на той час була неповнолітньою, у нього значно погіршилося здоров'я, вказана подія пов'язана з його тривалими психічними переживаннями та суттєво вплинула на його життя, протягом тривалого часу не знаходять свого вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди та ним не отримано ніяких коштів. Разом з тим відповідно до ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування залежно від матеріального становища особи-боржника, а тому задовольняє вимоги про відшкодування моральної шкоди частково в сумі 20000 грн., з врахуванням відсутності у відповідачки самостійного доходу та особистого майна, того, що злочин, який до того ж є необережним, вчинено не безпосередньо нею, а також матеріальний стан [PERSON] та його стан здоров'я в зв'язку з захворюванням туберкульозом. Оскільки вимоги позивача задоволені частково з відповідачів підлягають стягненню витрати по справі у вигляду судового збору в сумі 68 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі ст. ст. 1166-1168, 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: approved