Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

06.02.2008 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати за нею право власності на 1\3 частину квартири, розташованої у [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 25.06.1993 року нею та відповідачами було приватизовано вищевказану квартиру, про що було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності, в 2007 році вона розірвала шлюб з відповідачем [PERSON]., після чого він не дозволяє користуватися квартирою. Відповідачі подали до суду зустрічний позов до позивача [PERSON]. про припинення права на частку в спільному майні, в якому просили припинити право її власності на 1\3 частину вказаної квартири та визнати за [PERSON]. право власності на 2\3 квартири, оскільки частка [PERSON]. в спільному майні є незначною і спільне користування квартирою є неможливим. У судовому засіданні позивач за первісним позовом просила його задовольнити, зустрічний позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, якщо їй буде сплачено суму вартості за її частину у спільному володінні квартирою. Відповідачі за первісним позовом проти його задоволення заперечували та просили задовольнити їх зустрічний позов. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідачів, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач за первісним позовом [PERSON]. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем за первісним позовом [PERSON]. 25.06.1993 року сторонами було приватизовано квартиру, розташовану у [ADDRESS], про що було видано свідоцтво № 52 про право спільної сумісної власності, де позивач за первісним позовом в той час значилася на прізвище [PERSON]., /а.с.3/ в подальшому змінила прізвище на “[PERSON]”. 19.09.2007 року було розірвано шлюб між позивачем і відповідачем [PERSON]. за первісним позовом, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню, оскільки її частка є незначною і в подальшому не може бути виділена їй в натурі. Згідно ст.365 Цивільного кодексу України право особи на долю в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В даний час у [PERSON]. мається будинок, де вона мешкає у [ADDRESS] Як стверджують відповідачі за первинним позовом спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим, оскільки після розірвання шлюбу між позивачем [PERSON]. та відповідачем [PERSON]. між ними склалися неприязні відносини. Позивач за первісним позовом [PERSON]. та відповідачі дійшли згоди по виплаті грошової компенсації за частку [PERSON]. у спільному майні в розмірі 8500 гривень. Відповідач за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом [PERSON]., сплатив у судовому засіданні позивачу за первісним позовом грошову компенсацію за її 1\3 частину квартири в сумі 8500 гривень, що підтверджується її розпискою, яка мається у справі, тому суд вбачає, що припинення права власності [PERSON]. на 1\3 частину спірної квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам, так як в даний час вона має окреме житло. У судовому засіданні сторони не заперечують проти того, щоб визнати за позивачем по зустрічному позову [PERSON]. право спільної часткової власності на 2\3 частини спірної квартири, оскільки він сплатив грошову компенсацію [PERSON]. за її частку в спільній сумісній власності. Враховуючи, що дані правовідносини між сторонами виникли до вступу в дію нового Цивільного Кодексу України та продовжують діяти до теперішнього часу, суд використовує до даних правовідносин норми нового цивільного законодавства.

Outcome: approved