overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення з нього 500 грн боргу та судових витрат у сумі 131 грн. Позивач зазначив, що відповідач 11.02.2007 року узяв у нього в борг 500 грн, про що видав розписку, з зобов'язанням повернути борг через 5 місяців, тобто до 20.07.2007 року, однак зобов'язання своє не виконав, гроші не повернув. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь 500 грн боргу та 131 грн судових витрат. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач 11 лютого 2007 року передав відповідачеві згідно з письмовою розпискою 500 грн, який зобов'язався їх повернути до 20 липня 2007 року, однак своїх зобов'язань не виконав. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. У відповідності ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмової розписки (а.с. 4, 10), одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення суми позики не виконав, тому позов [PERSON]. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним та підтверджені документально судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

У березні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до Ленінської сільради про визнання за нею права власності на домоволодіння, розташоване по[ADDRESS]. Позивачка зазначила, що у 2000 році вона фактично придбала вказаний будинок у КСП ім. ХІХ Партз'їзду та повністю виплатила його вартість, однак договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, також його не було зареєстровано у БТІ. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала, просила визнати за нею право власності на зазначене вище домоволодіння. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON]., уроджена Калашник (а.с. 6, 8), є дочкою [PERSON]. та [PERSON]. (а.с. 7). [PERSON]. помер [INFO] у с.Зіркове Красногвардійського району АР Крим (а.с. 16), [PERSON]. померла [INFO] (а.с. 17). З копії квитанції вбачається, що [PERSON]. 16.04.2000 року було сплачено до каси колгоспу ім. ХІХ Партз'їзду за жилий будинок 1620 грн (а.с. 9) Згідно копії технічного паспорту на вказане домоволодіння до його складу входять: жилий будинок (літера А), а також господарські будови: вхід до льоху (літера Б), сараї (літери В, Г, Д, Е), уборна (літера Ж) та намет (літера З) (а.с. 12-15). У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON]. дійсно є власником домоволодіння [ADDRESS], визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 06 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції (актовий запис №68), посилаючись на те, що сім'я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє, сторони проживають окремо вже 2 роки 7 місяців, відповідач зрадив її, тому вона просить суд розірвати шлюб. Їх спільна неповнолітня донька буде мешкати з нею, позивач буде приймати участь у її вихованні та утриманні. В судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що шлюб у неї другий, а у відповідача - перший, спір про майно між ними відсутній, витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила покласти на неї. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач[PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. На пропозицію суду про надання строку для примирення позивач категорично відмовилась, так як вважає, що відновити шлюб неможливо і їх з відповідачем подальше спільне життя може негативно позначитися на інтересах дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб сторони уклали 06 листопада 2002 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, тривалий час сторони проживають окремо. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС підлягають покладенню на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до Ялтинського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги мотивовані тим, що сімейне життя не склалося, між сторонами склалися негативні стосунки, з приводу різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства та несумісність характерів сторін. З серпня 2006 року фактичні брачно-сімейні відносини припинені вказаного часу однією родиною сторони не мешкають, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач має намір створити нову сім'ю. Позивач у судове зсідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлено завчасно. Від нього надійшла телеграма з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судовому зсіданні підтримала заявлені вимоги і пояснила, що дійсно з вказаного позивачем часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, зберегти родину не можливо, тому вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Судом встановлено, що в юридичний шлюб сторони вступили 25 липня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк.спр.6), виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної республіки Крим актова запис №246. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з пояснень відповідача сторони проживають окремо. Однією родиною чоловік і жінка не живуть починаючи з серпня 2006 року. Чоловік і жінка втратили друг до друга не тільки почуття любові, але й почуття поваги. Відносини між собою не підтримують та намірів зберегти сім'ю не мають. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і фактичним обставинам справи. Після розірвання шлюбу, права сторін не будуть порушені, тому що між сторонами спору щодо розподілу майна придбаного в період шлюбу не має. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне, витрати, пов'язані з видачею свідоцтва покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 1034 грн. 37 коп. Свій позов він мотивує тим, що відповідач порушуючи ст.ст. 67-68 Житлового кодексу України не оплачує надані йому послуги по теплопостачанню і заборгував Тальнівському підприємству теплових мереж 1034 грн. 37 коп. Добровільно сплачувати виниклу заборгованість відповідач відмовляється, в зв'язку із чим і було подано позов до суду про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача Гречка В.П. позов підтримав повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з таких доказів: Згідно довідки Тальнівського підприємства теплових мереж № 167 від 24.03.2008 року [PERSON]. має заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 17.03.2008 р. борг в сумі 1034 грн. 37 коп. Витрати по сплаті позивачем судового збору слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 67-68 ЖК України, ст. ст. 610-611, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Прокурор Надвірнянського району в інтересах держави - Міністерства палива та енергетики України в особі ВАТ " Прикарпаттяобленерго" ( Надвірнянський РЕМ) звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за недораховану електроенергію при порушенні правил користування електроенергією в сумі 1474 грн. 27 коп. В судовому засіданні прокурор позов підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та стягнути з відповідача кошти за недораховану електроенергію при порушенні правил користування електроенергією в сумі 1474 грн. 27 коп. Представник Надвірнянського РЕМ просить позов задоволити. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не прибула, однак про час і місце слухання справи була повідомлена заказною кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України / постановляє заочне рішення /. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що контролерами Надвірнянського РЕМ в ході проведення перевірки в житловому будинку відповідача по справі виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачання з опори № 201, зокрема на електричні дроти протягнений кабель, яким під"єднано житловий будинок відповідачки по справі електроенергією поза приладом обліку, при включенні електроприладу диск електричного лічильника не обертається, в результаті чого електроенергія не обліковувалася. За результатами перевірки в присутності відповідача складено акт № 082745 від 16.02.2007 року про порушення правил користування електричною енергією / а.с.2/. Даний факт ствердила в судовому засіданні представник Надвірнянського РЕМ. На підставі Правил користування електричною енергією для населення, відповідно до вимог методики, затвердженої постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 1416 від 22.11.1999 року проведено нарахування розміру збитків на загальну суму 1474 грн.27 коп., яку відповідачка в добровільному порядку відмовилася сплатити. А тому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. 2 На підставі ст.ст.1,26,27 Закону України " Про електроенергію", ст.ст.623,1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про, з урахуванням уточнень позовних вимог, зобов'язання укласти договір на отримання житлово-комунальних послуг та стягнення боргу у сумі 178 грн. 81 коп., посилаючись на те, що згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» №572 від 8 жовтня 1992 року та ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року відповідач зобов'язана укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а також своєчасно оплачувати ці послуги. Однак, відповідач своєчасно не уклала зазначений договір, платежі не сплачує, в зв»язку з чим виникла заборгованість в сумі 178 грн. 81 коп. Представник КП «ЖЕД №2» просить зобов'язати [PERSON] укласти договір та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 178 грн. 81 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 208 грн. 81 коп. У судовому засіданні представник позивача Рудич Д.А. уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не сповістила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно особового рахунку №11514 [PERSON] користується послугами КП «ЖЕД №2» та своєчасно не сплачує за надання цих послуг, у зв»язку з чим мала заборгованість у сумі 978 грн. 81 коп., після подання позову до суду заплатила 800 грн. і станом на 21 березня 2008 року має заборгованість у сумі 178 грн. 81 коп. Відповідно до вимог п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» №572 від 8 жовтня 1992 року та ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року відповідач зобов'язана укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та своєчасно оплачувати комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст.815 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити оплату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

9 січня 2008 року [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений у простій письмовій формі 17 листопада 2002 року, відповідно до якого [PERSON]продала, а позивач купив гараж, розташований під глухою стіною будинку № [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що вказаний гараж на підставі договору купівлі-продажу від [INFO]року належав [PERSON], який помер. Його дружина - відповідачка [PERSON]продала вказаний гараж, а він, позивач, заплатив за нього 10 000гр. Сторони уклали договір у простій письмовій формі, домовившись, що 20 листопада 2002 року, після отримання належних документів [PERSON], відбудеться нотаріальне посвідчення договору. Однак, у вказаний час відповідачка у нотаріальну контору не з`явилась, і до цього часу необхідні документи не оформила, тому позивач вимушений звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, і просила його задовольнити, відповідачка у нотаріально завіреній заяві просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від [INFO]року гараж, розташований під глухою стіною будинку № [ADDRESS], належав [PERSON](а.с.7, 8, 9), [INFO]року він помер (а.с.13). Його дружина [PERSON]фактично прийняла спадщину, продовжуючи користуватись гаражем, але не оформила документально, і продала гараж позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2002 року. Відповідно до ч.2 ст. 47 Цивільного Кодексу України 1963 року, який діяв у 2002 році, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У судовому засіданні встановлено, що після укладення договору 17 листопада 2002 року сторони його фактично виконали: [PERSON]передав [PERSON]кошти у сумі 10 000гр., а остання передала позивачу ключі від гаража. З цього часу позивач користується вказаним гаражем, угоду від 17 листопада 2002 року ніхто не оспорює, згідно листа міського комунального підприємства «Земград» від 8 лютого 2008 року для визнання права власності пропонується використовувати адресу: [ADDRESS] яка відповідає матеріалам виконавчої зйомки та даним чергового адресного плану міста. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені 01 травня 2007 року через постійні непорозуміння та сварки в сім'ї. Позивачка у судове засідання не з'явилася, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідно до ст.130 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК при наявності обставин задовольняє позов у попередньому судовому засіданні. З матеріалами справи вбачається, що сторони з 06 жовтня 2000 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану, Луганської області, актовий запис №463. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Подружні стосунки між сторонами були припинені 01 травня 2007 року через постійні непорозуміння та сварки в сім'ї. Сторони мешкають окремо. Подальше збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини, тому, відповідно до ст. ст. 104, 105 СК України шлюб необхідно розірвати. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся з позовом до ліквідаційної комісії СВК " Маяк" с.Чаньків Дунаєвецького району та Чаньківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 15 квітня 2004 року рішенням ліквідаційної комісії СВК "Маяк" вирішено порати йому корівник № 2 за 3 000 грн. 04 вересня 2006 року оплатив за корівник в касу СВК "Маяк" 3 000 грн., про що свідчать вимога-розпорядження і прибутковий касовий ордер № 50. Оформити право власності на даний корівник не міг, оскільки на майно СВК "Маяк " с.Чаньків виконавчою службою накладено арешт , а ліквідаційна комісія не оформляла на нього корівник, а тому звернувся до суду. Представник ліквідаційної комісії СВК "Маяк " [PERSON] позов визнав і не заперечив, щоб за позивачем визнано право власності, оскільки він заплатив за корівник гроші. Представник Чаньківської сільської ради Радецький В.О. також визнав позов. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 грудня 2003 року рішенням загальних зборів СВК "Маяк" с.Чаньків Дунаєвецького району вирішено ліквідувати СВК "Маяк", що підтверджено протоколом № 9 від 20.12.2003 р., який додано до справи. Рішенням ліквідаційної комісії СВК "Маяк " с.Чаньків від 15 квітня 2004 року вирішено продати [PERSON] корівник № 2 за 3000 грн. Згідно вимоги - розпорядження № 202 від 04 вересня 2006 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 50 видно, що [PERSON]. оплатив за приміщення корівника № 2 04.09.2006 р. 3000 \ три \тисячі грн Згідно довідки Дунаєвецького МКП "Інвентарбюро" корівник № 2 зареєстровано за СВК "Маяк" с.Чаньків Дунаєвецького району. На даний час, згідно довідки державної виконавчої служби у Дунаєвецькому районі від 21.11.2006 р. № 6329, арешт з майна , яке належить СВК " Маяк" с.Чаньків Дунаєвецького району знято. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки по даний час ліквідаційною комісією СВК "Маяк " с.Чаньків Дунаєвецького району не визнавалось право власності [PERSON]. на приміщення - корівник № 2 і не оформлялись на нього правовстановлюючі документи, а тому позовні вимоги є обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved