Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

В жовтні 2007 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та виселення. В позовній заяві і в судовому засіданні позивачка послалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1991 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON]., 1993 року народження та [PERSON]., 1993 року народження. Знаходячись у шлюбі вони з відповідачем придбали квартиру[ADDRESS]. Спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. 04 грудня 2006 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб з відповідачем було розірвано. Під час розірвання шлюбу в судовому порядку питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не визначалося. Тобто, вони є співвласниками спірної квартири, в якій до теперішнього часу залишаються прописаними вона, відповідач та їх неповнолітні діти. Через те, що після розлучення відповідач постійно перешкоджав їй користуватися спільною власністю, вона була змушена разом із сином піти з спірної квартири і проживати у батьків. Відповідач змінив замки вхідних дверей квартири. Тобто з квітня 2007 року відповідач без законних підстав забороняє їй користуватися вказаним житловим приміщенням. Крім того, відповідач самовільно вселив до спірної квартири свою співмешканку - відповідачку [PERSON]. та її неповнолітніх дітей. Просила суд, зобов'язати відповідача [PERSON]. усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та виселити відповідачку [PERSON]. та її двох неповнолітніх дітей з спірної квартири. Відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. у судове засідання не з`явилися. Про час і місце судового засідання були повідомлені відповідно до п. 9 ст.74 ЦПК України. Позивачка не заперечувала, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. зареєстровано 28 серпня 1991 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]від 28.09.1991 року. Відповідно договору купівлі-продажу від 23 березня 1999 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Лідер», [PERSON]. продала, а [PERSON]. та [PERSON]. придбали квартиру[ADDRESS] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04 січня 2007 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. розірвано. Відповідно довідки КЖЕП № 50 від 05.03.2007 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], син - [PERSON], 1993 року народження, син - [PERSON], 1993 року народження, колишній чоловік [PERSON], 1970 року народження. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з квітня 2007 року відповідач перешкоджає їй користуватися спірною квартирою. Він змінив замки вхідних дверей квартири, чим позбавив її права користуватися житлом. Крім того, відповідач без її згоди, самовільно вселив в квартиру свою співмешканку - відповідачку [PERSON]. з двома дітьми. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно зобов'язати [PERSON]. усунути [PERSON]. перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] і виселити [PERSON]. з квартири[ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка не надала суду доказів щодо проживання в спірній квартирі дітей відповідачки [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial