Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обгрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 1983 року, мають двоє дітей та на даний час шлюбні відносини фактично припинені. За час перебування у шлюбі вони набули у спільну власність нерухоме майно: 1) житловий будинок площею 193 кв.м. з господарськими спарудами, що розташований по [ADDRESS]; 2) житловий будинок площею 83.4 кв.м., з вбудованим приміщенням магазину площею 98.4 кв.м. по [ADDRESS], 3) мікроавтобус «Фольксваген-Пасат» Т 28 д.н [NUMBER], 1989 року випуску, 4) легковий автомобіль «Фольксваген-Пассат» д.н. [NUMBER] 1986 року випуску, 5) легковий автомобіль «Фіат» д.н.[NUMBER], 1997 року випуску, 6) земельну ділянку площею 0.1000 га по [ADDRESS]. Просить провести поділ спільного майна у наступний спосіб: кожному по половині житлових будинків та земельної ділянки, йому-позивачу виділити у власність автомсобілі «Фольксваген-Пассат», 1986 року випуску, мікроавтобус «Фольксваген», 1989 року випуску, а відповідачці [PERSON] виділити у власність легковий автомобіль «Фіат», 1997 року випуску. В процесі попереднього судового розляду справи позивач доповнив свої позовні вимоги та просить додатково виділити йому половину слідуючого майна: один з двох торгових контейнерів на Привокзальному ринку м. Ковеля, набору меблів для спальні вартістю 15 тисяч гривень, м'якої частину шкіряних меблів - 25 000 гривень, торговельного обладнання - 39 671.60 гривень, кондиціонера - 12 000 гривень, набору меблів для кухні - 10 000 гривень, компютера - 5 500 гривень, залишку товару по двох магазинах, двох складах, двох торгових контейнерах - 180 000 гривень, шести газових конвекторів - 7 200 гривень, пральної машинки «БОШ» - 5 000 гривень, мікрохвильової печі - 2 000 гривень, холодильника з камерою - 2 500 гривень, набору меблів для ванної кімнати - 17 500 гривень, двоє шаф-купе - 15 000 гривень, золоті прикраси - 25 000 гривень, всього майна і цінностей на загальну суму 431 371.60 гривень. Також просить врахувати, що відповідачка без його згоди в березні 2006 року витратила на фінансування однієї політичної партії 80 000 гривень готівкою. В процесі попереднього розгляду справи відповідач [PERSON] подала зустрічний позов про умови поділу спільного майна та просить виділити їй: житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину по [ADDRESS]; автомобіль Фіат, 1997 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль Фольксваген ЛТ 28, 1989 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]; торгове обладнання вартістю 39 671.6 гривень, всього майна на загальну суму 284 671.6 гривень. Позивачу [PERSON] виділити: житловий будинок по [ADDRESS]; автомобіль Фольксваген Пасат, 1986 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]; стіл обідній; набір меблів для ванної кімнати; електричні світильники; меблевий куточок для кухні; спальний набір; набір м'яких меблів; холодильник; холодильну камеру; мікрохвильову піч, всього майна на суму 301 500 гривень. При цьому залишити за нею зобов'язання сплати банківського кредиту в сумі 71 297 гривень та відсотки по ньому. У судовому розгляді позивач [PERSON] та його представник позов та доповнення до позову підтримали, просять його задовольнити з вищевикладених підстав. Позивач просить суд провести поділ спільного майна на свій розсуд, але в рівних частинах. Не заперечує, щоб будинок по в[ADDRESS]залишався за ним, а по [ADDRESS] за відповідачкою, в тому числі і земельна ділянка поряд з будинком. Однак, просить поділити наполовину вбудований в цей будинок магазин та виділити частину землі для доїзду до цього магазину. Аліментів на дітей він не сплачує, але надає їм періодично матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявили, що позов визнають по його суті та просять провести поділ майна у запропонованому нею-відповідачкою спосіб та з урахуванням того, що діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач просить суд врахувати, що в 2006 році позивач запропонував їй провести поділ майна, про що був складений письмовий документ, який вона підписала, але позивач відмовився від запропонованого ним же варіанту поділу. Аліменти на дітей позивач не сплачує. Заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача, їх представників та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення кожної сторони. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва виданого 23.06.1997 року [PERSON] стверджується, що вона є суб'єктом підприємницької діяльность, платником податків та проводить роздрібну торгівлю. ( а.с.6 ) Копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи від 25.06.1999 року стверджується, що [PERSON] є підприємцем. ( а.с.7 ) Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 022118 стверджується, що на підставі рішення Ковельської міської ради № 29/9 від 22.02.02 року [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.1000 гектарів, яка розташована на території [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку. ( а.с.10-11 ) Копією патенту серії ПАД № 233652 виданого 03.10.2005 року Ковельською ОДПІ стверджується, що [PERSON] мав право роздрібної торгівлі продуктами харчування на Привокзальному ринку м. Ковеля в контейнерах №№ 182 та 953. (а.с.12 ) Копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 06.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області стверджується, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 06.10.2006 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 175 ( а.с.32 ) Копією свідоцтва про народження [NUMBER] стверджується, що [PERSON] [INFO] та його батьками зареєстровано [PERSON] і [PERSON]. ( а.с.33 ) Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] стверджується, що автомобіль Фольксваген ЛТ 28, 1989 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON]. ( а.с.34 ) Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] стверджується, що автомобіль Фіат, 1997 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON], з правом керування [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.34 ) Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] стверджується, що автомобіль Фольксваген Пассат, 1986 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на [PERSON]. ( а.с.35 ) Копією свідоцтва про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 15.06.2000 року стверджується, що житловий будинок розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно журналу внутрішніх обмірів проведеного 11.07.2006 року встановлено, що загальна площа даного будинку становить 194.4 кв.м., в тому числі житлова- 88.3 кв.м., будинок двохповерховий з вбудованим гаражем. ( а.с.36 ) Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 22.09.2006 року стверджується, що житловий будинок загальною площею 83.4 кв.м., в тому числі житлова площа 58.3 кв.м., з вбудованим приміщенням магазину площею 98.4 кв.м. по [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON]. ( а.с.48 ) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З досліджених в судовому засіданні документів, суд прийшов до висновку, що житлові будинки, автомобілі та інше майно, перераховане сторонами в своїх позовних заявах, нажиті подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю подружжя, окрім майна оговореного нижче. У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовує їх у своїй професійній діяльності. Суд має достатньо підстав вважати, що після розлучення позивач та відповідач мали рівні можливості у занятті торгівельною діяльністю, як в торгівельних контейнерах, так і у вбудованому магазині по [ADDRESS]. Однак, позивач [PERSON] не продовжував займатися даною підприємницькою діяльністю, хоча перешкод йому в цьому ніхто не створював. В той же час, відповідачка [PERSON] самостійно забезпечувала торгівельні місця товарами, самостійно сплачувала взяті під час шлюбу банківські кредити, самостійно утримувала персонал працівників та самостійно подавала звіти і сплачувала податки. Позивач [PERSON] в цей час змінив напрямок своєї підприємницької діяльності та почав перевозити пасажирів на власному легковому автомобілі. Тому при поділі торгівельних приміщень та автомобілів судом береться до уваги напрямки професійних занять сторін. Суд вважає, що запропонований позивачем первинний спосіб поділу майна, викладений в позовній заяві, не відповідає інтересам сторін, оскільки, поділивши наполовину кожний будинок, приміщення магазину і інше майно, не буде досягнута головна ціль - виділити кожному частку власності, а натомість, утвориться новий спосіб користування майном- спільна часткова власність. Тому, запропонований в судовому засіданні поділ майна цілими об'єктами, є найбільш прийнятним. Фактично в судовому засіданні не було досягнуто спільної думки тільки щодо поділу магазину, вбудованого в будинок [ADDRESS], та автомобіля Фіат. Висловлюючи свою думку, сторони погодились, що меблі та устаткування в житлових будинках повинно залишитись за тою стороною, якій буде виділено будинок, оскільки вони були придбані для облаштування саме тої частини будинку, де вони перебувають і їх демонтаж є недоцільним. Торгівельне обладнання, яке перебуває у вбудованому магазині по [ADDRESS] і торгівельних контейнерах на Привокзальному ринку м. Ковеля, слід залишити там же, оскільки, вилучення та поділ цього майна в натурі по частинах, в даному випадку, є невиправданим. Земельна ділянка площею 1000 кв.м.по [ADDRESS] фактично надана для будівництва та обслуговування будинку за вказаною адресою, а тому поділ даної ділянки є недоцільний, оскільки по в[ADDRESS]є земельна ділянка, яка надана для тих же цілей і перебуває у користуванні позивача. При поділі майна, судом враховуються положення ст. 174 СК України, яка визначає статус майна придбаного для дитини, зокрема меблі, які були придбані для дочки під час навчання в м.Луцьку і на даний час перебувають в будинку відповідачки. Золоті вироби, які належать відповідачці [PERSON] та позивачем ставиться вимога про їх поділ, поділу не підлягають, оскільки, частиною 2 статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Суд, при виділенні майна, враховує, що відовідачка [PERSON] самостійно, добросовісно та вчасно виконала зобов'язанння щодо сплати банківського кредиту в сумі сто тисяч гривень, який сторони отримали під час спільного проживання. Позивачем не доведено в судовому засіданні факт витрат спільних коштів на фінансування політичної партії під час виборів, тому ці твердження позивача не заслуговують на увагу і не враховуються судом при вирішенні даного позову. Також, є непідтвердженими дані щодо залишку товару на суму в 180 000 гривень. Крім того, підприємницькою діяльністю займалися сторони по справі та їх повнолітня дочка, як підприємець, тому, на думку суду, та відповідно з чинним законодавством, спори між підприємцями щодо користування та розпорядження даним спільним майном, повинні вирішуватись у господарському суді. Судом приймається до уваги той факт, що неповнолітній син фактично проживає з відповідачкою [PERSON], яка аліментів на утримання неповнолітньої дитини не отримує, а тому, при таких обставинах є підстави відступити від принципу рівності частин чоловіка і дружини, збільшивши частку в користь того, з ким проживає неповнолітня дитина. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід залишити за сторонами. На підставі ст.ст. 57, 70, 71, 174 СК України,

Outcome: partial