Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2006р. недійсним, мотивуючи свій позов тим, що з [INFO] року проживає з [PERSON] однією сім»єю, мають двох дітей - [PERSON] - [INFO] року народження та [PERSON] - [INFO] року народження. 27.01.2004 року за договором купівлі-продажу, за спільні кошти, придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], де і проживають до цього часу. Для придбання квартири брали кредит, який разом погашали. Але, у зв»язку з фінансовими труднощами в кінці 2005 року вирішили взяти позику (кредит) під заставу. Відповідач [PERSON]погодився дати гроші у розмірі 60000 дол. США терміном на два місяці за умови сплати йому винагороди (процентів за користування кредитом) у розмірі 10000 дол. США. Потім з»ясувалось, на вимогу [PERSON], 01.03.2006 року був підписаний не договір позики, а договір купівлі-продажу квартири. Оскільки спірна квартира була придбана за час спільного проживання, тому згідно ст.74 СК України вона є їх спільним майном і він не давав нотаріально посвідченої згоди на її відчуження, як це передбачено ст.65 СК України, тому просить визнати цей правочин недійсним на підставі ст.203, 215 ЦК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, запропонувавши відповідачу укласти мирову угоду на суму 17000 доларів США з урахуванням інфляції. Але мирової угоди досягнуто не було. Пояснив, що ця квартира є спільним майном, оскільки набута його довірителем та [PERSON] за час спільного проживання однією сім»єю, про що відповідачу [PERSON]було відомо. В 2006 році в їх сім»ї виникли матеріальні труднощі в зв»язку з порушенням кримінальної справи проти [PERSON] і він був затриманий слідчими органами. Цю квартиру вони хотіли продати, щоб погасити кредит і розрахуватися з боргами. Після звільнення [PERSON] він познайомився з [PERSON], домовившись, що останній одразу дасть 30 000 дол. США в борг. Мій довіритель одразу домовився з державним нотаріусом [PERSON] про те, що можливо буде оформлюватись договір позики. Коли прийшли оформляти договір позики, [PERSON] не погоджувався на договір позики, а наполягав на укладанні договору купівлі-продажу квартири. [PERSON] одразу заявив, що давати згоду на оформлення навіть фіктивного договору купівлі-продажу не буде. Після того як [PERSON] з [PERSON] все ж таки уклали договір купівлі-продажу, то позивач сказав відповідачці [PERSON], щоб вона сама і несла відповідальність за свої дії так як уклала це без його згоди. Відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснила, що укладала договір купівлі-продажу квартири, в якій проживає їх сім»я, без згоди на те її чоловіка- [PERSON] В кімнаті для відвідувачів приміщення нотаріуса 01.03.2006р. були вона, [PERSON], [PERSON], його дружина та його тесть [PERSON], вони обговорювали яким чином будуть укладати договір, [PERSON]не погодився на договір купівлі-продажу і залишив приміщення нотаріуса, але коли вона з [PERSON]зайшли до нотаріуса в кабінет, вона уклала договір купівлі-продажу. Ціна продажу квартири її не влаштовувала, але зробила це усвідомлено, на це вимушували вкрай тяжкі «безвихідні» життєві обставини та матеріальні труднощі, які склалися в їх сім»ї,необхідно було розрахуватися з боргами. Нотаріус роз»яснила наслідки договору купівлі-продажу. При цьому тиску на відповідачку ніхто не здійснював. Вона написала заяву, що в шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває. Так само вона повідомляла нотаріуса, що не перебуває у шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах і при укладанні договору купівлі цієї ж квартири 27.01.2004р. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, пояснив, що з самого початку мова йшла про покупку квартири, тому він і познайомився з [PERSON], який і пропонував продати квартиру. [PERSON] пропонував йому сплачувати вартість квартири частинами, оскільки одразу суми в 60 тисяч доларів у нього не було. В кімнаті для відвідувачів у нотаріуса були він з дружиною, його тесть- [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в присутності всіх мова йшла про договір купівлі-продажу, про що [PERSON] було відомо. Відповідачка писала заяву , що в шлюбі і в шлюбних відносинах не перебуває. Його дружина писала заяву, що вона дає згоду на покупку квартири. Запитавши у нотаріуса чи не потрібно такої ж заяви [PERSON] та [PERSON], на що останні відповіли, що ні в яких стосунках не перебувають. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Пояснив , що відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, боргового договору не існує, існують розписки, в яких [PERSON] неодноразово приймала гроші від [PERSON] за продану нею квартиру і свідком отримання грошей був [PERSON], що він посвідчував своїм підписом, в розписках саме йдеться про продаж квартири. Позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], третя особа : відділ громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Печерського РУГУ МВС України в м. Києві, про усунення перешкод в користуванні власністю. Мотивує позов тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири 1 березня 2006 року, посвідченого Київським міським приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрованого в Бюро Технічної Інвентаризації м. Києва, [PERSON] став власником двокімнатної квартири [ADDRESS] Відповідно до п.9 вищезазначеного договору, продавець зобов»язався після його укладення у термін до 15 червня 2006 року звільнити квартиру. Однак взятого на себе зобов»язання більше як шістнадцять місяців і під будь-яким приводом зволікає із звільненням приміщення, більш того, намагалася продати квартиру, яку позивач уже придбав, для цього подавала оголошення в газету, також звернулася в органи міліції із заявою наклепницького характеру, в якій безпідставно звинувачувала [PERSON] в скоєнні злочину. Просить усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та виселення [PERSON] та [PERSON] без надання іншого приміщення, стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 42500 грн., а також судові витрати. А в задоволенні позову [PERSON]відмовити. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що він та його сім»я(дружина, двоє малолітніх дітей)страждають від того, що позбавлені можливості користуватися своєю власністю, не бажаючи виконувати умови договору та звільняти квартиру, відповідачі [PERSON] та [PERSON] звертаються до суду з позовами, він вимушений з»являтись як відповідач, просив стягнути моральну шкоду по 2500 грн. за кожний місяць проживання в його квартирі, а всього 42500 грн. Представник 3-ї особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні просила в позові [PERSON] відмовити, підтримала зустрічний позов [PERSON]Пояснила суду, що 1 березня 2006 року до нотаріуса звернулись [PERSON] та [PERSON] з проханням посвідчити договір купівлі-продажу квартири за [ADDRESS]. [PERSON] пояснила нотаріусу, що має намір продати належну їй на праві приватної власності квартиру, яку вона придбала шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири. В п. 10 договору зазначено, що продавець, тобто [PERSON] стверджує та повідомляє покупця, тобто відповідача, про те, що вищевказана квартира належить їй на праві особистої приватної власності. Таким чином, на момент вчинення нотаріальної дії, посвідчення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] самостійно неодноразово стверджувала та підтверджувала той факт, що вона в шлюбі не перебувала (на момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири 27 січня 2004 року) і не перебувала до моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири 1 березня 2006 року та не з ким не проживала і не проживає станом на 1 березня 2006 року однією сім»єю без укладення шлюбу. Нотаріус здійснювала свої повноваження в межах чинного законодавства. Представник 3-тьої особи по зустрічному позову - ВГІРФО Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві в судове засіданні не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належно, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 27.01.2004 року відповідачка [PERSON] уклала договір купівлі-продажу спірної квартири (а.с.5-6) та при цьому зробила письмову заяву, згідно з якої на момент укладання договору вона в шлюбі не перебувала. За квартиру згідно договору було сплачено 319 866 грн. В даній квартирі зареєстровані [PERSON], що підтверджується довідкою формою №3 ( а.с.100). Через два дні, а саме 29.01.2004р року [PERSON] укладає договір іпотеки з АКБ «Укрсоцбанк», відповідно до п.1.3 договір нотаріально посвідчується та заставна вартість квартири визначається в 243 307 грн. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, п. 38 Договори про відчуження та заставу (іпотеку) майна, що підлягає реєстрації, посвідчується за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, та передбачених законодавством випадках державну реєстрацію прав на це майно. Такі документи нотаріус приймає лише за наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є невід»ємною частиною правовсановлюваного документу. 01.03.2006 року [PERSON] продала квартиру [PERSON]згідно договору купівлі-продажу квартири В п. 2 договору зазначено,що квартира, що відчужується належить продавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 січня 2004 року зареєстровано в реєстрі № 240 та записано в реєстрову книгу № д 54-111 за реєстровим № 722/33224. ( а.с.8-10) П.5 п.п.8 цього договору зазначено, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та інших осіб. П.5 п.п.15: усі умови цього договору відповідають інтересам продавця і узгоджені з ним. В п. 10 зазначено: «я, продавець, стверджую і повідомляю покупця, про те, що квартира належить мені на праві особистої приватної власності, що підтверджується заявою, справжність підпису, на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 01 березня 2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 408». Також в заяві від 01.03.2006р., яку писала у нотаріуса, підтвердила, що вказана квартира не є об»єктом спільної власності, будь-яких прав щодо неї в інших осіб немає. Зміст ст.65, 74 СК України їй роз»яснено.( а.с.103). Тобто, тричі документально [PERSON] підтвердила, що спірна квартира належить їй на праві приватної власності. Таким чином нічиєї згоди на відчуження цієї власності згідно чинного законодавства України їй не потрібно. Цей факт підтверджується показами допитаного в суді свідка [PERSON] який пояснив, що він являється тестем відповідача [PERSON]Він особисто був присутній у нотаріуса в кімнаті для відвідувачів, коли оформляли договір, то його дочка надала нотаріусу заяву про те, що вона дає згоду чоловікові на купівлю квартири. На цей момент у нотаріуса, крім нього, дочки, зятя, були також присутні [PERSON], [PERSON] Запитавши у нотаріуса, чи не потрібно такої самої заяви [PERSON] та [PERSON], на що вони відповіли, що ні в яких стосунках не перебувають. Передача грошей відбувалась в його присутності, перший внесок становив 35000 дол.США. В подальшому на розписках при передачі грошей він особисто ставив свій підпис в якості свідка. З наданих суду розписок вбачається, що [PERSON] неодноразово приймала гроші від [PERSON] за продану нею квартиру згідно договору купівлі-продажу і свідком отримання грошей був [PERSON], що він посвідчував своїм підписом, і [PERSON], в розписках саме йдеться про продаж квартири. ( а.с.43-48). В ч.1 п.1 ст. 57 СК України,- особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Ч. 1 ст. 21 СК України,- шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. (без реєстрації шлюбу не існує). Ч. 2 ст. 21 СК України,- проживання однією сім»єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов»язків подружжя. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Позивач, посилаючись на ст.74 СК України, не надав судового рішення, згідно якого у нього з [PERSON] виникла спільна сумісна власність і встановлено факт сумісного проживання і ведення спільного господарства, на підтвердження соїх вимог, не надано також іншого договору, яким би визначалося порядок придбання майна та спільного проживання. Не влаштовувала [PERSON] ціна , як вона заявила в суді, але їй ніхто не заважав продати квартиру іншій людині за ціною, яка її влаштовувала на той час, а саме 353 500 грн. Також [PERSON] заявила в суді, що [PERSON]вона продавала квартиру з ремонтом, але в позову від 12.07.2006 року вона в своїй позовній заяві як обгрунтування свого позову посилалась на те, що - оскільки взимку нашу квартиру затопило, для ремонту потрібні гроші і ми почали їх шукати. [PERSON], погасивши заборгованість перед банком, за кошти [PERSON], зробила знову ж таки за кошти [PERSON] ремонт квартири і вже не будучи власником квартири, намагалася вдруге її продати, але вже набагато дорожче, що підтверджується нею особисто в позову до суду від 12 липня 2006 року та об»явою в газеті, яку вона надала як доказ. Отже, при посвідченні договору купівлі-продажу квартири нотаріус дотримався всіх вимог, передбачених чинним законодавством України, перевірив правоздатність та дієздатність [PERSON] та відповідача, роз»яснив як [PERSON], так і відповідачу [PERSON]вимоги чинного законодавства України, а саме положення ст.ст. 182, 215-220, 225, 229-231, 133-235, 655, 657, 659, 660, 680 ЦК України, ст.ст. 65,177 СК України, про що зазначено в п. 21 договору. (а.с.9 зворот.). 22 січня 2007 року колегія суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва прийняла судове рішення згідно якого договір купівлі-продажу спірної квартири визнано дійсним, а позовні вимоги [PERSON] не обгрунтованими та такими, що не знаходять підтвердження. Рішення Апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалося. (а.с. 29-31). 31 січня 2007 року громадянин [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним в зв»язку з тим, що він живе однією сім»єю з [PERSON], є її чоловіком, згоди на продаж квартири не давав. 29.10.2007 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду в зв»язку з неодноразовою неявкою позивача та його представника в судове засідання без поважних причин.( а.с.32). На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що в позов [PERSON] задоовленню не підлягає. Зустрічні вимоги [PERSON]щодо усунення перешкод в користуванні квартири підлягають задоволенню. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, позивач стверджує, що самовільне користування [PERSON] та [PERSON] його квартирою, суттєво погіршує житлові умови його сім»ї , двох малолітніх дітей, створює перешкоди в користуванні квартирою, порушує право як власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. За проживання відповідачі не сплачують позивачеві ніяких коштів, а договору найму житлового приміщення не укладалося. Тому на підставі ст. 319 ЦК України позивач бажає володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно з укладено угодою, відповідачка мала право проживати в квартирі до 15 червня 2006 року, після чого брала на себе зобов»язання звільнити квартиру від наявних в ній речей та здійснити виписку всіх зареєстрованих в ній осіб. Строк проживання [PERSON] та ін. осіб, які проживають з нею в належній позивачу квартирі не продовжувався. Відповідно до вимог ч.3 ст. 98 ЖК України тимчасові жильці зобов»язані на вимогу власника негайно звільнити приміщення. У разі відмови підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] позбавлений можливості користуватися квартирою, яка належить йому на праві власності, відповідачі не звільняють квартиру, що погіршує житлові умови сім»ї [PERSON], який має двох малолітніх дітей),

Outcome: partial