Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати та моральної шкоди мотивуючи тим, що знаходився в трудових відносинах з відповідачем. З 30.04.2002 року був прийнятий на роботу директором на базу відпочинку “Оріон” в ВАТ “Атомпромсервіс”. Дане підприємство реорганізовувалося і на теперішній час іменується ТОВ “Укренергоальянс”. 20 вересня 2007 року він був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку із відміткою про звільнення позивача отримав 3 жовтня 2007 року. Оскільки трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, то невидача трудової книжки у встановлені законом строки, позбавила позивача можливості працевлаштування, і як слідство вимушеного прогулу. Тому позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який складає 10 днів. Відповідно до додатку № 1 від 30.12.2003 року до контракту від 27.12.2002 року посадовий оклад позивачу було встановлено у розмірі 600 гривень, тому середній заробіток складає 20, 28 грн. За час вимушеного прогулу, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити суму у розмірі 202 грн. 80 грн. ( 20, 28 х 10 = 202, 80). Також, відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, що состоять у трудових відносинах з роботодавцем , надаються щорічні відпустки із зберіганням на їх час заробітної плати. За час роботи у відповідача щорічної відпустки позивачу не надавалося. На підприємстві позивач працював 5 років 6 місяців. Виходячи із суми заробітної плати у розмірі 600 грн. За місяць, розмір відпускних складає 486 грн. 72 коп. Тому, за весь період роботи відповідач, на думку позивача, повинен сплатити суму відпускних у розмірі 2 676 грн. 96 коп. Також, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду у зв'язку з тим, що позивач втратив нормальні життєві зв'язки в наслідок затримки трудової книжки, що сприяло виникненню моральних страждань, які він оцінює у 1700 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить стягнути з ТОВ “Укренергоальянс” суми компенсації за невикористані відпустки та за затримку трудової книжки суму у розмірі 2 676 грн. 96 коп., та суму моральної шкоди у розмірі 1700 грн. , і грошову суму у розмірі 50 грн. за отримання юридичної допомоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що позивач знаходився дійсно у трудових відносинах із відповідачем, трудову книжку позивач отримав 03 жовтня 2007 року. Відповідач згідно ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові повинен виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за 10 робочих днів. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяця роботи. За вимушений прогул в кількості 10 днів відповідач повинен сплатити позивачу 233, 10 грн. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують виплаті компенсації за невикористані відпустки. Позивач працював в ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” і компенсацію повинно виплачувати це підприємство. ТОВ “Укренергоальянс”- самостійна юридична особа яка не є правонаступником ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” та не брало на себе зобов'язання щодо виплати компенсації, що підтверджується наступними документами: протоколом про створення товариства, статутом, та наказом про прийняття позивача на роботу, а також наказом про звільнення за власним бажанням з ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг”. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не повинен виконувати зобов'язання іншої юридичної особи. Також зазначив, що звільнення позивача з роботи відбулося без порушень законодавства, відповідач повністю розрахувався з позивачем по зарплаті та виплатив компенсацію за невикористану відпустку. Затримка з видачі трудової книжки відбулась не по умислу відповідача, а в наслідок таких обставин як велика відстань від головного офісу в м. Києві і бази відпочинку в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, а усі документи передаються потягом. Затримка видачі трудової книжки не може призвести до моральних страждань позивача. На підставі вище наведеного, представник відповідача визнав позовні вимоги в частині затримки видачі трудової книжки, іншу частину позовних вимог не визнав. Розглянув матеріали справи, вислухав сторони по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині затримки видачі трудової книжки позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 233,10 гривень, а в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі та суми моральної шкоди в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Позивач знаходився у трудових відносинах із відповідачем, 20 вересня 2007 року він був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку із відміткою про звільнення позивач отримав 3 жовтня 2007 року. Згідно ст. 235 КЗпП України відповідач у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові повинен виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за 10 робочих днів. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяця роботи. За вимушений прогул в кількості 10 днів відповідач повинен сплатити позивачу 233,10 грн. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують виплаті компенсації за невикористані відпустки. Позивач до працевлаштування у відповідача працював в ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” і компенсацію повинно виплачувати це підприємство. Позивач був прийнятий на посаду директора на б/в “Оріон” в ТОВ “Укренергоальянс” 01.06.2006 року. ТОВ “Укренергоальянс”- самостійна юридична особа яка не є правонаступником ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” та не брало на себе зобов'язання щодо виплати компенсації, що підтверджується наступними документами: протоколом про створення товариства, статутом, та наказом про прийняття позивача на роботу, а також копією трудової книжки. При звільнені позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 409, 77 грн., що підтверджується довідкою виданою ТОВ “Укренергоальянс” № 11/08 від 17 січня 2008 року, тому в задоволені даної частини позовних вимог повинно бути відмовлено. Згідно ст. 116 ч. 1 Кодексу Законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, тому звільнення позивачки з роботи відбулося без порушень законодавства. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала. Між тим, в судовому засіданні позивачем не надано достатніх доказів про спричинення йому моральної шкоди в розмірі 1700 гривень, а саме тому, що не доведено наявності причинного зв'язку між спричиненням моральної шкоди завданого позивачу та протиправними діями відповідача. Саме тому, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди- відмовити. Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved