Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він являється ліквідатором аварії на ЧАЕС 2 категорії і має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Управління праці та соціального захисту населення провело йому виплати в 2005 -2007 роках значно нижчі. А тому він просить стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки в розмірі 5143 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги . Представник відповідача в судове засідання не з”явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що стверджується копією посвідчення [NUMBER]. Відповідно до вимог ст..48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивач має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької РДА виплатило позивачу допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому ПКМ України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в 2006р. та 2007 р. в сумі по 100 грн.. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 1 ст.92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Відповідно до ст..48 ч.4 п.3 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати ( частина 7 ст.48 Закону). Відповідно до ст.. 83 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у розмірі 290 грн. на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 грн на місяць, а з 1 вересня 2005 року - 332 грн. на місяць. Законом України від 2.12.2005 р. № 3235 розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2006 року 350 грн., з 1.07.2006 р. - 375 грн., з 1.12.2006 р. - 400 грн. Законом України від 19.12.2006 року № 489 розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 квітня 2007 року 420 грн., з 1.07.2007 р. - 440 грн.. Зі змісту вимог вказаного Закону не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст..48 Закону України №796-ХІІ. Виходячи із засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами, суд вважає, що при вирішенні даного спору слід застосовувати не Постанову КМ України №836, а ст.. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення № 2215 від 13.12.2007 року позивачу у вересні місяці 2006 р. та серпні місяці 2007 року було виплачено по 100 грн. щорічно на оздоровлення. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути недоплачені суми одноразової допомоги з урахуванням виплачених в розмірі 5408 грн. : за 2005 рік - 1633 грн. (332 грн.х 5- 26,7 грн.), за 2006 р. 1775 грн. (375 грн. х 5 - 100 грн.); за 2007 рік 2000 грн. ( 420 грн. х 5 - 100 грн.). Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст..4 Декрету Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved