Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 17 січня 2008 року з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що після смерті її батьків: [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] (вітчима), померлого [INFO], залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Лозівській товарній біржі. За життя вітчим склав заповіт, згідно якого позивачці заповів вказану вище квартиру. Позивачка, її брат - [PERSON] та мати померлого [PERSON] - [PERSON] (відповідачі по справі) являються єдиними спадкоємцями після його смерті. Однак відповідачі від спадщини відмовились на користь позивачки. При зверненні до держаної нотаріальної контори в прийнятті спадщини [PERSON] було відмовлено, оскільки вищевказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на квартиру після смерті вітчима в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідачка - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, однак надала письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та прохає розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи - Лозівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій проти позовних вимог не заперечує та прохає розглянути справу за його відсутністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], а [INFO] помер вітчим - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Після їх смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 9 від 22 січня 2002 року, зареєстрованого в Лозівській товарній біржі. За життя вітчим склав заповіт АЕЕ № 236470 від 28 вересня 2001 року, згідно якого позивачці заповів вказану вище квартиру. Позивачка, її брат - [PERSON] та мати померлого [PERSON] - [PERSON] (відповідачі по справі) являються єдиними спадкоємцями після його смерті. Однак відповідачі від спадщини відмовились на користь позивачки, про що написали нотаріально завірені заяви. При зверненні до держаної нотаріальної контори в прийнятті спадщини [PERSON] було відмовлено, оскільки вищевказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на квартиру після смерті вітчима в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved