Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, її чоловіку - [PERSON] була надана земельна ділянка [ADDRESS]. Жилий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення № 25267 від 10 травня 1971 року. У подальшому [PERSON] самовільно без офіційного дозволу органів місцевого самоврядування побудував сарай літ. Б-1. 29 листопада 1994 року земельна ділянка була приватизована. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. Вона є спадкоємицею першої черги, але не може оформити своїх спадкових прав, оскільки у складі домоволодіння є самовільна будівля. Для впорядкування правовстановчих документів вона звертається до суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво не зачіпає нічиїх прав, просить визнати право власності на сарай літ. Б-1, розташований [ADDRESS], за [PERSON] померлим [INFO]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, Жоголева В.В., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку площею 438 кв. м., посвідченого Четвертою жданівською нотаріальною конторою 17 січня 1967 року у реєстрі № 149, що також підтверджується реєстраційним посвідченням Жданівського БТІ № 25267 від 10 травня 1971 року. Земельна ділянка площею 0,0438 га [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29 листопада 1994 року. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Палацом одруження міста Жданова, 19 вересня 1965 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 3120, після чого дружині було присвоєно прізвище - [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,[PERSON] помер [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 1469. Право звернення [PERSON] до суду підтверджується довідкою Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори № 10 від 08 січня 2008 року. При обстеженні домоволодіння [ADDRESS] техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва сараю літ. Б-1, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ від 24 січня 2008 року. За висновком будівельно-технічної експертизи № 356 від 25 березня 2008 року, при будівництві сараю літ. Б-1, розташованого [ADDRESS] не порушені санітарно-гігієнічні вимоги та умови пожежної небезпеки. При будівництві сараю літ. Б-1, розташованого [ADDRESS], маються порушення діючих будівельних норм та правил - вимоги по розміщенню будівель на ділянці п. 3.25 ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень» (стіни будівлі знаходяться на відстані менше 1 м від границі суміжної земельної ділянки). Наявні порушення норм розташування побудови створює умови спільного користування конструкціями стін з власником суміжної ділянки. Сарай літ. Б-1., його несучі та огороджуючі конструкції знаходяться у задовільному технічному стані та можуть експлуатуватись у подальшому. Технічний стан будівельних конструкцій сараю літ. Б-1, розташованого [ADDRESS] і, забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію. Як вбачається з письмової заяви [PERSON], яка проживає [ADDRESS] вона не заперечує проти розміщення сараю на земельній ділянці [ADDRESS] на відстані менше 1 м від межі її земельної ділянки. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. На підставі ст. 376 ч. 5 ЦК України та

Outcome: approved