Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про про захист честі ,гідності та стягненню моральної шкоди ,посилаючись на те, що 18 серпня 2007 року остання безпідставно почала ображати її нецензурною лайкою,викрикувала непристойні вирази щодо її професійних якостей як вчителя та звинуватила її в тому,що вона незаслужено є депутатом сільської ради. При цьому вона кидала по ній молотком, кричала на нєї та погрожувала розправою. Цими діями відповідачка образила її, розповсюдила про нєї неправдиві відомості,заплямував її честь та гідність та завдав йому моральну шкоду,так як все це відбувалося у присутності мешканців села,неповнолітніх дітей,які є учнями школи ,у якій вона працює вчителем , про це почули і інші люди. В школі ,де вона працює,ця подія стала предметом обговорення у колі як вчителів,так і учнів,що завдало їй неприємностей та розладу здоров”я. Вона змушена була звертатися до сільської Ради,але і там не змогли приборкати відповідачку . Все це порушило звичний порядок її життя, потребувало додаткових зусиль для організації свого життя ,примусило її хвилюватися, відчувати незаслужене почуття сорому та безпорадності . Завдану їй діями [PERSON] моральну шкоду вона оцінює у 5000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що 18 серпня 2007 року вона прив”язала своє теля на долині біля свого будинку в с.Федосіївка Красноокнянського району. Через деякий час [PERSON] із своїм чоловіком відв”язали теля і припін викинули. На її зауваження щодо неправомірності цих дій [PERSON] почала її ображати ,назвала циганкою і сказала ,що вона взагалі немає тут ні до чого права,так як вона зареєстрована в с.Новокрасне Красноокнянского району ,чим принизили її гідність шляхом виказування принизливого відношення до її етнічного походження ,а також незаконного обмеження її свободи пересування та обрання місця проживання ,гарантованого їй як громадянці України Конституцією України. Вона зробила [PERSON] зауваження стосовно того,що вона як вчитель та депутат сільської Ради веде себе негідно,на що [PERSON] ще більше стала її ображати. У зв”язку з чим вона звернулася до суду із зустрічним позовом та просила визнати дії [PERSON] щодо її образ та принижені гідності щодо етнічного походження такими,що не відповідають дійсності і неправомірними,зобов”язати [PERSON] принести - 2 - їй у присутності депутатів вибачення та зобов”язати у подальшому не скоювати незаконних дій відносно неї , стягнути їз [PERSON] на її користь 5000 грн як моральні збитки. Позивачка по первинному позову [PERSON] позов не визнала і пояснила,що вона ніяким чином не ображала [PERSON],не висловлювалася у її адресу нецензурними словами ,а стосовно того,що [PERSON] немає права отримати землю у селі Федосіївка ,так як зареєстрована у с.Новокрасне, дійсно сказала,але не для того,щоб принизити [PERSON],а для того,щоб довести неправомірність дій останньої щодо заволодіння земельною ділянкою / пасовиськом/ Суд, заслухавши пояснення сторін,перевіривши матеріали справи, допитавши свідків,вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як пояснила позивач і не заперечувала відповідач,приводом для сварки,яка відбулася між ними стало те, що остання прив”язала теля на пасовиську,яке умовно передано у користування позивачці. Судом було встановлено ,що при цьому відповідачка [PERSON] обзивала позивача [PERSON] нецензурними словами ,принижувала її як вчителя та депутата сільської Ради, висловлюючи до неї неповагу та поширила відомості відносно позивача ,які характеризують її як людину негативно з точки зору додержання загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі,які не відповідають дійсності. Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] ,[PERSON],[PERSON],[PERSON] ,які підтвердили, що [PERSON] дійсно вела себе відносно [PERSON] вкрай агресивно,висловлювалася брудною лайкою в адресу останньої ,принижувала її як вчителя та депутата, хоча [PERSON] достойно веде себе у побуті, є шанованою людиною в селі,її поважають як вчителя та депутата. Свідок [PERSON] підтвердила, що вона як голова сільської Ради,знає позивачку лише з позитивної сторони і як мешканку села, і як вчителя ,і як депутата , тоді як відповідачка [PERSON] перебуває у поганих відносинах з багатьма жителями села із-за скандального характеру . Як видно із характеристики вчителя [PERSON],остання є досвідченим та кваліфікованим педагогом, користується повагою колег,батьків та учнів,неодноразово нагороджувалася грамотами відділу освіти та райдержадміністрації,зайняла друге місце у районному конкурсі “ Вчитель року”/ а.с.8/. У характеристиці Федосіївської сільської Ради зазначено,що [PERSON]є депутатом сільської Ради,користується повагою серед мешканців села,є професіоналом своєї справи,опікується сусідкою - особою похилого віку. / а.с.6/ Таким чином,встановлено ,що відомості,які розповсюджувала [PERSON],є неправдивими. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має права на повагу до його гідності та честі . Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі та гідності. Згідно із п.3 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України “ Про застосування судами законодавства,що регулює захист честі ,гідності і ділової репутації громадян та організацій” від 28.09.1990 року / із змінами,внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №3 від 04.06.93 року, №4 від 31.03.95 року,№ 14 від 25 .12.96 року, №12 від 03.12.97 року/ під поширенням відомостей слід розуміти повідомлення їх невизначеному числу осіб або хоча б однієї людині. До відомостей,що ганьблять особу,слід відносити ті з них,що принижують честь,гідність громадянина в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів,загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі . Крім того,висловлювання в адресу особи нецензурною лайкою також принижують честь і гідність особи. Як встановлено у судовому засіданні ,позивачка тяжко перенесла образи,стан її здоров”я - 3 - погіршився ,що підтвердилося показаннями свідка [PERSON] та матеріалами справи / а.с.31-33/ Таким чином , суд вважає,що позивачем доведені обставини завдання йому відповідачем моральної шкоди. Відповідачем ж не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини. Відповідно до ст. 23 ЦК України,особа ,якій завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв”язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у приниження честі та гідності ,у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування . Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями ,відшкодовується в повному обсягу особою, яка її завдала. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд ,відповідно до положень п.9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України “ Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ ” від 31.03.1995 року / із змінами,внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року/ враховує характер та обсяг душевних страждань,яких зазнав позивач,коло осіб,яким відповідач повідомив відомості,які порочать позивача ; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд бере до уваги також матеріальне становище відповідачки [PERSON],яка не працює,так як здійснює догляд за дитиною -інвалідом / а.с.48/ Відповідно до ст.ст.84,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 100 грн / а.с. 8 /, витрати по оплаті судового збору /державного мита/ у розмірі 17 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 15 грн / а.с.1,2 /. Що стосується зустрічного позову,то відповідачкою [PERSON] не надано достатніх доказів приниження її честі та гідності позивачкою [PERSON]. Так ,не добуто доказів того,що [PERSON] висловлювалася нецензурними словами в адресу [PERSON] та того,що називала її циганкою ,хоча навіть якщо б і було встановлено,що [PERSON] вказала на будь-яку національність відповідачки,то причетність до будь-якої нації не може носити принизливого характеру. Стосовно вказівки на фактичне,а не за місцем реєстрації, проживання відповідачки також не носить принизливого характеру. Суд не може прийняти до уваги показань свідків [PERSON] та [PERSON],так як вони спростовуються іншими матеріалами справи . Так ,судом було встановлено,що [PERSON] не могла бачити і чути сварку,так як прийшла значно пізніше. Свідок же [PERSON] у судовому засіданні давав непослідовні показання,посилаючись на вік та стан здоров”я. Таким чином,підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] немає.

Outcome: partial