Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивач Релігійної громади парафії Почаївської ікони Божої Матері Сарненської Єпархії Української православної церкви с.Тумень Дубровицького району Рівненської області звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати за громадою парафії Почаївської ікони Божої Матері Сарненської Єпархії Української православної церкви с.Тумень Дубровицького району Рівненської області право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 15 червня 2003 року між релігійною громадою та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться в с.Тумень Дубровицького району і належав відповідачці на праві власності через спадкування після [PERSON], яка померла [INFO]. Договір було укладено у вигляді розписки про те, що відповідачка продала вказаний житловий будинок церковній громаді, за що отримала кошти на суму еквівалентну 950 доларів США, що становить 4797 грн. На виконання умов договору відповідачка передала будинок, заселила в нього священика. На сьогоднішній день відповідачка відмовилась від участі в належному оформленні договору купівлі-продажу на їх користь в нотаріальній конторі. В судовому засіданні представник позивача Лукомський І.В. позовні вимоги підтримав та просить визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] за громадою парафії Почаївської ікони Божої Матері Сарненської Єпархії Української православної церкви с.Тумень Дубровицького району Рівненської області. Крім того просить стягнути з відповідачки судові витрати та витрати на правову допомогу. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дана розписка відповідачкою не може бути визнана як договір. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. В даному випадку не зазначено всіх істотних умов договору. Крім того, в 2003 році, коли був укладений так званий договір купівлі-продажу, [PERSON] не була власницею спірного житлового будинку. В той період релігійна громада не була юридичною особою і не мала права укладати договір купівлі-продажу житлового будинку Просить в позові відмовити. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд позов задовільняє з наступних підстав. Згідно розписки (а.с.10) відповідачка продала житловий будинок по вул.Лесі Українки в с.Тумень Дубровицького району та зобов”язувалась виробити документи з якими можна буде юридично переписати житловий будинок на баланс громади. 15 червня 2003 року відповідачка [PERSON] отримала останню суму із обумовленої договором, еквівалентну долару США, 950 умовних одиниць і залишила розписку, що вона ніяких претензій як до священика, так і до громади не має. Як встановлено в судовому засіданні поясненнями свідків релігійна громада, як покупець, виконала істотні умови договору, а саме оплатила вказану в розписці суму, що є письмовим доказом, а відповідачка, в свою чергу виконала частину договору по розписці: передала житловий будинок у власність релігійної громади, оформила на себе право власності на спірну будівлю після смерті матері. Проте остаточно виконувати умови згідно розписки, по оформленню договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі, відмовляється. Згідно ст.47 ЦК УРСР, яка була чинною на момент укладення угоди та ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Твердження відповідача, що релігійна громада в 2003 році не була юридичною особою і не мала права укладати договір купівлі-продажу житлового будинку не заслуговують на увагу, так як згідно свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади від 17.02.1997 року №994 (а.с.6) розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації було затверджено статут релігійної громади Української православної церкви с.Тумень Дубровицького району, а в подальшому вносились зміни в назву громади, згідно якого остання володіє правами юридичної особи. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч.1 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких підстав, суд переконується в тому, що відповідачка умисно ухиляється від належного оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку і є всі підстави вважати, що Релігійна громада парафії Почаївської ікони Божої Матері Сарненської Єпархії Української православної церкви с.Тумень Дубровицького району стала власником житлового будинку [ADDRESS] і набула права власності на нього.

Outcome: approved