Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

У червні 2007 року позивач звернулась до суду зі вказаним позовом до відповідача в якому просила стягнути з відповідача на її користь 101 000 грн. основного боргу та 3% річних в сумі 3188,16 грн. В ході розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просить стягнути на її користь 101 000 грн. основного боргу та 3% річних в сумі 3221,44 грн.. посилаючись на те, що [PERSON] за двома розписками від 27 березня 2006 року та від 16 травня 2006 року, на еквівалент суми по 10 000 доларів США кожна розписка позичила у неї, суму еквівалентну 20 000 доларів США. Цими розписками [PERSON] зобов'язалась повернути вказані суми не пізніше відповідно до 20 травня 2006 року та до 01 червня 2006 року. Також зазначає. що на момент пред'явлення позову до суду, відповідач борг не повернула, в зв'язку з чим просить суд захистити її права. Представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач та адвокат відповідача позов не визнали, посилаючись на те, що вказані гроші відповідач отримала для подальшої передачі іншій особі, та тому відповідач не може відповідати за вказані зобов'язання. Суд вислухавши пояснення представників сторін, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 27.03.2006 року та 16.05.2006 року відповідач отримала від позивача сумарно 20000 доларів США та зобов'язалась їх повернути відповідно 27.03.2006 року та 16.05.2006 року. Відповідач в судовому засіданні пояснила що вказані гроші вона отримувала від позивача, але зазначила що вона їх брала не для себе а для передачі іншій особі. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 25.01.2008 року відповідач не повернула означену суму позивачеві. Згідно із ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Оскільки відповідач отримала позику від позивача, та не виконала своє зобов'язання щодо її повернення відповідно до 27.03.2006 року та 16.05.2006 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 101000 грн., та до того, що вказане право позивача повинне бути захищено у спосіб передбачений п.5 ч.2 ст. 16 ЦК України. Крім того, суд приходить до висновку, про обґрунтованість та задоволення позовної вимоги про стягнення 3% річних, оскільки таке право у позивача породжується в силу вимог передбачених ст. 1048 ЦК України. Доводи відповідача про подальшу передачу суми позики іншій особі, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, судом не може братись до уваги, оскільки договір позики є двостороннім договором, та з зазначеної розписки [PERSON] наданої [PERSON] не вбачається породження обов'язку повернення предмету договору позики третіми особами. Так як, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, із відповідача на користь позивача в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 1079,89 грн.

Outcome: approved