overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила винести рішення, яким позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що послугами мобільного зв'язку вона не користувалась, оскільки мобільний телефон у неї викрали. Просила врахувати її матеріальне становище, оскільки вона інвалід 3-ї групи, не працює, є громадянкою, віднесеною до категорій 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного між позивачем і відповідачкою договору про надання послуг мобільного зв'язку останній надавались такі послуги за особовим рахунком № 1.11405613. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов вищевказаного договору станом на 01.10.2006 року утворилась заборгованість у сумі 105 грн. 23 коп., що підтверджується розрахунком №0024615001 від 01.10.2006 року (а.с.14). Доказів, які б свідчили про погашення боргу або ж спростували доводи позивача суду не подані. Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди №7589362 від 10.04.2006 р. відповідачці нараховано договірну санкцію в сумі 1016 грн. 16 коп.(а.с.14). У відповідності з вимогами ч.4 ст.1193ЦК України суд, враховуючи те, що відповідачка не працює, є інвалідом 3-ї групи, вважає можливим зменшити розмір відшкодування шкоди. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 100 грн. 00 коп. штрафу на відшкодування заподіяних збитків. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач [PERSON]. є громадянкою, віднесеною до категорій 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, відповідно до п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 30.04.1993 року, з послідуючими змінами та доповненнями, звільняє її від сплати судового збору. Відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. 526, ч.4 ст.1193 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила винести рішення, яким позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Просила врахувати її матеріальне становище, оскільки вона знаходиться в декретній відпустці і виховує малолітню дитину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного між позивачем і відповідачкою договору про надання послуг мобільного зв'язку останній надавались такі послуги за особовим рахунком № 1.11411008. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов вищевказаного договору станом на 01.11.2006 року утворилась заборгованість у сумі 157 грн. 83 коп., що підтверджується розрахунком №0025397698 від 01.11.2006 року (а.с.12). Доказів, які б свідчили про погашення боргу або ж спростували доводи позивача суду не подані. Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди №4330476 від 19.04.2006 р. відповідачці нараховано договірну санкцію в сумі 1009 грн. 59 коп.(а.с.15). У відповідності з вимогами ч.4 ст.1193ЦК України суд, враховуючи те, що відповідачка знаходиться у декретній відпустці і виховує малолітню дитину, вважає можливим зменшити розмір відшкодування шкоди. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 500 грн. 00 коп. штрафу на відшкодування заподіяних збитків. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. З відповідачки також слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті позову судовим збором в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила винести рішення, яким позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що послугами мобільного зв'язку вона не користувалась, оскільки у вересні 2005 року у неї викрали мобільний телефон. Однак, вона продовжувала вносити платежі згідно укладеного договору. Вважає, що заборгованості перед ЗАТ „Український мобільний зв'язок” у неї немає. Також, повідомила суду про зміну свого прізвища „[INFO]” на „[INFO]”, та просила врахувати її матеріальне становище, оскільки вона знаходиться в декретній відпустці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного між позивачем і відповідачкою договору про надання послуг мобільного зв'язку останній надавались такі послуги за особовим рахунком № 1.11097496. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов вищевказаного договору станом на 01.10.2006 року утворилась заборгованість у сумі 220 грн. 48 коп., що підтверджується розрахунком №0024689672 від 01.10.2006 року (а.с.10, 14-15). Доказів, які б свідчили про погашення боргу або ж спростували доводи позивача суду не подані. Крім того, не заслуговують на увагу посилання відповідачки на те, що в неї було викрадено мобільний телефон, оскільки в порушення п.2.4.5. Договору про надання послуг мобільного зв'язку №2031272/1.11097496 вона не повідомила письмово позивача, про що не заперечила в судовому засіданні. Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди №4337212 від 12.04.2005 р. відповідачці нараховано договірну санкцію в сумі 1076 грн. 75 коп.(а.с.16). У відповідності з вимогами ч.4 ст.1193ЦК України суд, враховуючи те, що відповідачка знаходиться у декретній відпустці, вважає можливим зменшити розмір відшкодування шкоди. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 500 грн. 00 коп. штрафу на відшкодування заподіяних збитків. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. З відповідачки також слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті позову судовим збором в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила винести рішення, яким позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного між позивачем і відповідачкою договору про надання послуг мобільного зв'язку останній надавались такі послуги за особовим рахунком № 1.11165088. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов вищевказаного договору станом на 01.10.2006 року утворилась заборгованість у сумі 231 грн. 98 коп., що підтверджується розрахунком №0024689672 від 01.10.2006 року (а.с.14). Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди №4337212 від 12.04.2005 р. відповідачці нараховано договірну санкцію в сумі 602 грн. 25 коп. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю. З відповідачки також слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті позову судовим збором в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON]. та [PERSON]. звернулися в суд із вказаним позовом, зазначивши, що вони 20.06.2007р дали в борг відповідачці, відповідно, 654 грн та 1242 грн, а остання зобов'язалася повернути борг до 1 березня 2008р, однак свого зобов'язання не виконала. У зв'язку із цим позивачі просили суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги. Відповідачка [PERSON] . в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦПК України (ЦК), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивчальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такоїж якості. З розписок [PERSON].- відповідачки по справі вбачається, що вона взяла у позивачів в борг гроші в сумі: у [PERSON].-654 грн, у [PERSON].- 1242 грн і зобов'язалася їх повернути до 1 березня 2008р. Тобто між сторонами було укладено договір позики, форма якого відповідає вимогам ст. 1047 ЦК. Відповідачка вказаний договір не заперечила. Статтею 526 ЦК встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цівільного законодавства... Оскільки відповідачка в строк, передбачений договаором, свого зобов'язання не виконала, позивачі вправі вимагати його виконання по суду. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON]. на користь [PERSON]. слід стягнути понесені нею судові витрати по уплаті судового збору в сумі 51 грн, витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн, за надання юридичної допомоги в сумі 255 грн, а всього в сумі 336 грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою про надання права на шлюб з [PERSON]. Заяву [PERSON] аргументує тим, що вона спільно навчалась із [PERSON], в якого вона закохалась. В результаті близьких відносин із [PERSON], заявниця завагітніла, що підтверджується довідкою від 23.01.2008р. жіночої консультації № 14 м. Одеси. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першого відділу РАЦС з питання реєстрації шлюбу, однак їм роз'яснили, що оскільки вони не досягнули шлюбного віку, потрібне рішення суду про надання право на шлюб. В судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити заяву. [PERSON] просив також задовольнити заяву, оскільки бажає зареєструвати шлюб із заявницею. Законні представники сторін [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви. Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради, Першого відділу РАЦС не заперечувала проти задоволення заяви та просили розглянути справу у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, а також пояснення [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом, встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає спільно із [PERSON], від якого вона вагітна, що підтверджується довідкою від 23.01.2008р. жіночої консультації № 14 м. Одеси. В процесі судового розгляду [PERSON] та [PERSON] висловлювали бажання одружитись. Частиною 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України, передбачено, що за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Суд вважає, що оскільки [PERSON] та [PERSON] висловлювали бажання одружитись і це відповідає їх інтересам, то суд може надати [PERSON] право на шлюб з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в його обгрунтування пояснив, що він знаходився в трудових відносинах з відповідачем 15 років. Згідно Горного Закону України та Галузевої угоди між Мінтопенерго України і галузевих профспілок вуглярів, має право на безкоштовне отримання побутового вугілля. Він проживає в квартирі в газифікованому будинку з центральним опаленням і пічним опаленням не користується. Тому згідно ст. 43 Горного Закону України та Галузевої угоди між Мінтопенерго України і галузевих профспілок вуглярів підприємство повинно компенсувати йому витрати за споживчий побутовий газ та електроенергію. За 2005-2008 роки позивачем сплачено за споживчий побутовий газ 2259 грн. 35 коп та електроенергію 319 грн. 17 коп. Добровільно відповідач зазначену суму йому не виплачує, тому він звернувся до суду з позовною заявою. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надавши суду пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за витрати на споживчий побутовий газ та електроенергію. У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що згідно Гірничого Закону України дійсно передбачено, що особи які мають право на безкоштовне забезпечення вугіллям та які мешкають в будинках з центральним опалюванням, в розрахунках по сплатам за комунальні послуги звільняються від сплати за електроенергію та за побутовий газ за рахунок підприємства по видобутку вугілля. Однак відсутній механізм розрахунків, який до цього часу КМУ не розроблений. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 15 років знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Згідно ст. 43 Гірничого Закону України, Інструкції по забезпеченню вугіллям, колективним договором ВП ш. ім. “Ізвестія” позивач має право на безкоштовне отримання побутового вугілля, але він мешкає у багатоповерховому будинку з центральним опалюванням, тому в розрахунках по сплатам за комунальні послуги звільняється від сплати за електроенергію та побутовий газ за рахунок підприємства по видобутку вугілля. За 2005-2008 роки позивачем сплачено за споживчий побутовий газ та електроенергію 2578 грн. 52 коп. Вказану суму суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про відсутність нормативно-правових актів і механізму відшкодування компенсації витрат на комунальні платежі не можуть бути узяті до уваги, оскільки згідно з розділом 11 Гірничого Закону України, до приведення Закону України та інших нормативно-правових актів у відповідність з цим Законом, вони застосовуються в частинах, які не суперечать Гірничому Закону України. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2002р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON]. [INFO], яка мешкає з позивачкою. Шлюбні стосунки фактично припинено, проживають окремо, сумісного господарства не ведуть, мають інші сім'ї . На підставі викладеного просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з відповідачем проживають окремо протягом року, дитина проживає з нею, примирення неможливе. Питання про місце проживання дитини вирішене у добровільному порядку, спір про поділ майна відсутній. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що строк на примирення не потрібен, збереження сім'ї не можливо, на розірвання шлюбу згоден. Дитина проживає з матір'ю, спор про місце проживання дитини відсутній. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд приймає визнання відповідачем позову. У судовому засіданні встановлено, що 10.08.2002р. [PERSON]. та [PERSON]. зареєстрували шлюб в відділі Реєстрації актів про одруження м. Сімферополя, актовий запис № 650 . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON]. [INFO], яка мешкає з матір'ю. Сумісне життя у подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинено, сторони мешкають окремо протягом року. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. За таких умов суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дитини, у зв'язку з чим він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь борг за послуги теплопостачання в сумі 2 027,96 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки не сповістили, а тому справа розглядалася згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України в порядку, передбаченому гл.8 розділу ІІІ ЦПК України (заочний розгляд). Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири[ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] є членами сім'ї квартиронаймача. В силу ст.64 ЖК України, члени сім'ї квартиронаймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з останнім усіма правами і несуть всі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з зазначеного договору. Тобто відповідачі по справі несуть солідарну відповідальність по сплаті коштів за квартирну плату. Відповідачі своїми діями по вселенню та проживанню у вказаній квартирі взяли на себе обов'язок сплачувати кошти за комунальні послуги. Отже, між відповідачами та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» склалися договірні відносини. Відповідачі тривалий час не здійснюють плату за послуги теплопостачання. Станом на 01.02.2008 року у відповідачів утворився борг в сумі 2 027,96 грн. Договір про реструктуризацію боргу не укладався. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Поскільки відповідачі зобов'язання в частині сплати за послуги теплопостачання не виконують в порушення вимог статті 68 ЖК України, а також статей 509, 510, 526 ЦК України, то з них на користь позивача підлягає стягненню плата за дані послуги. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі в односторонньому порядку не виконали свій обов'язок, борг дійсно має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. Таким чином, позов ґрунтується на законних вимогах, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст.88 ЦПК України стягнути із відповідачів судові витрати. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON]., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року. [INFO]в їхній сім'ї народилася донька - [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний [PERSON]. В позовній заяві позивачка вказала, що бажає стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі &frac14; частини щомісячно з усіх видів його доходу, так як відповідач з квітня 2005 року не цікавиться вихованням дитини, ухиляється від обов'язку по її утриманню, донька повністю знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно протоколу судового засідання від 31 березня 2008 року Камінь-Каширського районного суду Волинської області, [PERSON]., позовні вимоги не визнав з тих підстав, що ніде не працює і не має ніяких доходів, згоден щоб справа слухалася за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивачку суд вважає позовні вимоги задовольнити. Згідно копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON]народилася [INFO], в графі батько зазначений [PERSON], матір'ю зазначена [PERSON]. (а.с.3). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі норм СК України аліменти можуть бути присудженні в долі від доходу одного з батьків. В зв'язку з цим суд вважає правильним стягнути з [PERSON]на користь [PERSON]аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]народження, у розмірі &frac14; частини щомісячно з усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття. Таким чином, не визнання відповідачем пред'явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій посилається на те, що відповідно до Міжурядової угоди від 02.04.1981 року про направлення та прийом в'єтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємства та в організації СРСР заявник, [PERSON], приїхала до України з Республіки В'єтнам у 1989 році. З 22.07.1989 року [PERSON] почала працювати на Херсонському бавовняному комбінаті, на сьогодні ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». З 02.06.1993р. у зв'язку з завершенням терміну Міжурядової угоди її було звільнено із вказаного підприємства і вона залишилася проживати [ADDRESS], гуртожиток, де й проживає й на зараз. 13.05.2004р. ВГІРФО УМВС України в Одеській області видало їй тимчасове посвідчення на постійне проживання в Україні [NUMBER]. В теперішній час заявник бажає отримати громадянство України та отримати паспорт її громадянина, просить суд встановити факт постійного проживання на території України з 22.07.1989 року. У судовому засіданні заявник повністю підтримала заявлені вимоги, зазначені в заяві, просила встановити факт постійного проживання на території України з 22.07.1989 року. Представник зацікавленої особи у судовому засіданні зазначив, що при наявності необхідних доказів, пропонує суду прийняти рішення, щодо заявлених вимог [PERSON], на власний розсуд. Заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до довідки ВАТ «ХБК» №6-8/51 від 19.04.2004р. [PERSON] працювала на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з 22.07.1989 року по 02.06.1993 року. Відповідно до посвідки на постійне проживання виданої безстроково ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області [PERSON] приїхала до України в 1989 році з В'єтнаму. Відповідно до довідки ЖКВ ВАТ «Херсонські комбайни» [PERSON] проживає [ADDRESS] постійно. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] має дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] -[INFO], які народилися в Україні. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] на території України постійно з 22.07.1989 року повністю підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved