Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-13 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує,що 20 червня 1996 року між ним та відповідачем в Борохівській сільській раді був зареестрований їх шлюб.Від цього шлюбу у них є син [PERSON]. За час спільного жтття вони придбали майно,а саме:будинок бувшої лазні,вартістю 68348грн.,телевізор-400грн.,пральну машину-500грн.,пральну машину-60грн.,холодильника-700грн.,морозальної камери-400грн.,касовий апарат-1000грн.,ваги-250грн.,електрообігрівач-250грн.,4 меблевих комплекти-200грн.,самовар електричний-100грн.,електролічильник-170грн.,комп"ютер-2500грн.,відеомагнітофон-300грн.,приміщення бесідоу-300грн., а всього на загальну суму 75728грн. Позивач вказує,що їх частки відповідно до закону є рівними.Тому просить провести поділ:будинок бувшої лазні та виділити в його користь 1\2 частину приміщень,а інше майно залишити відповідачу,стягнувши з неї у його користь 3690грн. грошової компенсації. В позовній заяві [PERSON] Вказується,що дійсно вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],який був розірваний між ними за ініціативою чоловіка 20 квітня 2007 року. Позивач [PERSON] Вказує,що чоловік не має жодних прав на об"єкт нерухомості приміщення лвзні,яке було придбане нею в 2004 році,особисто. Зокрема,[PERSON] вказує,що будинок лазні нею був придбаний в СГВ "Слава" згідно договору купівлі-продажу від 27 липня 2004 року за 35тис.грн.,з них 11077грн. вона сплатила до підписання цього договору.При цьому,не маючи власних коштів,вона взяла їх у борг у гр.[PERSON] Крім того,вона взяла кредит в ВАТ "Державний ощадний банк" в сумі 27тис.грн.За рахунок цих коштів вона повністю сплатила вартість придбаного майна.В поодальшому вона самостійно сплачувала внески по кредиту і станом на 1 березня 2007 року залишок боргу по договору кредиту становить 14351грн.51коп. Позивач вказує,що шлюбні відносини між ними фактично припинились з травня 2004 року вони проживали окремо,не вели спільного господарства,що можуть підтвердити свідки. Тому просить визнати за нею право приватної власності на будинок бувшої лазні,який знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] Позов підтримав та пояснив,що вказане ним майно він з дружииною. Придбали під час шлюбу за спільні кошти.В сімейний бюджет він також передав кошти,отримані ним від реалізації квартири,яка була отримана ним по договору дарування та продажі його власного автомобіля.На придбання приміщення бувшої лазні на ім"я дружини був взятий кредит в ощадбанку в сумі 20ьтс.грн.,якого вони погашали спільно.Також частину грошей дала його матір.Тосу позов [PERSON] Про визнання за нею права власності на приміщення лазні не визнає,вказуючи,на те,що це майно є їх спільною власністю.Також пояснив,що при укладенні кредитного договору між ним та ощадбанком був укладений договір поруки і він на даний час є поручителем по борговому зобов"язанню дружини. В позові [PERSON] Про визнання за нею права власності на приміщення лазні просив відмовити,вказуючи,що це майно є їх спільною власністю,набутого в шлюбі.Все спільне майно просив поділити,виділивши йому 1\2 частину приміщень лазні та іншого майна.При цьому,погодився виключити з розподілу телевізор,комп"ютер та відеомагнітофон,а вартість іншого майна зменшити до сум,вказаних відповідачем.Зокрема,вартість пральної машини \автомата\ зменшено до 80грн.,іешої пральної машини до 5грн.,холодильника-до 100ггрн.,морозильної камери до 100грн.,касового апарату-до 100грн.,ваги-до 20грн.,електрообігрівача-до 50грн.,4-х меблевих комплектів до 40грн.,самовара електричного -до 10грн.,лічильника - до 50грн.,бесідок - до 50грн. Відповідач [PERSON] Позов про поділ майна подружжя визнала частково та погодилась на поділ іншого майна,зменшивши його вартість до вищевказаних сум.В поділі приміщення бувшої лазні просила відмовити,вказуючи,що цю нерухомість вона придбала за власні кошти.Для цього.вона частину грошей позичила у знайомих,а частину взяла у кредит в ощадбанку.Чоловік участі у цьому не приймав,позику не виплачував,а був лише поручителем при укладенні договору позики. Також пояснила,що на час придбання нерухомості вони спільно не проживали і шлюб між ними був фактично припинений.Тому просила визнати за нею право власності на це майно. Представник третьої особи ВАТ "Державний ощадний банк" Єжик Л.В. пояснив, що згідно кредитного догову зобовязання по позиці взяла [PERSON] Для забезпечення цього договору був укладений договір іпотеки. Пояснив, що полід майна, яке є у заставі не можливий, тому що на нього накледено заборону. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід задоволити,а в позові [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити виходячи з таких підтав. Згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбуналежит йому на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності. Судом встановлено, що [PERSON] Та [PERSON] Перебували в зареєстрованому шлюбі з червня 1992 року по 20 квітня 2007 року, тобто майже протягом 15 років. Як вбачається з зібраних доказів договір купівлі-продажу приміщення лазні, яка знаходиться в [ADDRESS] укладено в липні 2004 року і продажа здійснена за 35 тис.грн. Отже, придбання цього майна мало місце під час шлюбу ще три роки до його розірвання. При цьому, суд не приймає до уваги поясненя відповідача [PERSON] та покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що в 2004 році [PERSON] припинила шлюбно-сімейні відносини, оскільки це заперечується встановленими обставинами та іншими доказами. Зокрема, [PERSON] на час придбання нерухомості та маючи фактичне припиненя шлюбу, як вона вказує, не звернулась з позовом про розірвання любу чи встановлення режиму окремого проживання, щоб впорядкування свої сімейні та майнові правовідносини, допустивши презумцію виникнення права спільної сумісної власності. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін для облаштування торгівельного залу в приміщенні бувшої лазні, подружжям було придбано касовий апарат, електролічильник, електроогбігрівач, 4ри меблеві комплекти (стіл і стльці) та споруджено бесідки на подвір'ї , як визнає [PERSON]. є їх спільним майном. Отже, з цих доказів вбачається, що на момент придбання приміщення лазні та в подальшому при її переобладнанні на заклад торгівлі [PERSON] та [PERSON] підтримували шлюбні сімейні відносини, які припинились лише після розірвання шлюбу. Суд також не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON], що будинок лазні придбаний нею за власні кошти і є її особистою приватною власністю, враховуючи положення закону, яким врегульовано питання, що є такою власністю одного з подружжя. Так, згідно ст. 57 СК України до такої власності відноситься майно, придбане до шлюбу або набуте під час шлюбу, але на підставі договору дарування чи в порядку спадкування, або майно, придбане під час шлюбу, але за кошти, які належали дружині особисто. В даному випадку приміщення лазні набуте не в порядку дарування чи спадкування або за особисті кошти [PERSON], а за рахунок коштів, отриманих при укладенні цивільно-правових угод. Зокрема, як вбачається з кридитного договору, [PERSON] Була надана позика у ВАТ "Державний ощадний банк" в сумі 27 тис.грн., яка використана на придбання нерухомост. Але ці кошти були отримані у кредит під час шлюбу і для придбання майна, що є об'єктом права сумісної власності і не можуть розцінюватись як особисті кошти відповідача. При цьому, [PERSON] як чоловік відповідача є поручителем по даному договору, що вбачається з довідки Ощабанку і цю обставину визнає [PERSON] Отримання грошей внаслідок їх позики у [PERSON], крім свідче6нь, ніим не стверджуються, хоча згідно ст. 1047 К України такий договір повинен укладатись у письмовій формі, а у випадку її недотримання не може стверджуватись показами свідків. Але навіть при наявності такого договору, ці кошти не можуть бути визнані особистими коштами [PERSON] Також суд не враховує пояснень відповідача, що [PERSON] отримував невелику заробітну плату та не приймав активної участі у придбанні нерухомого майна, тому що згідно ст. 7 СК України подружжя є рівними і не можуть обмежуватись за ознаками матеріального стану і т.п. Отже, придбане приміщення лазні, як об'єкт нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя, а не особистою приватною [PERSON] Вирішуючи позов у частині поділу спільної сумісної власності, суд керується ст. 70 СК України, згідно якої частки подружжя є рівними. При цьому, судом не встановлено підстав для відступу від цього принципу. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи вартість будівлі-лазні становить 81171 грн. і її розподіл в натурі можливий у варіанті близькому до ідеального - &frac12; до &frac12;. Тому розподіл цього майна слід провести відповідно до запропонованого варіанту. Також слід провести поділ іншого майна, яке за згодою сторін складається з таких речей і має таку вартість : пральна машина (автомат) - 80 грн., пральна машина 50 грн., холодильник - 100 грн., морозильна камера - 100 грн., касовий апарат - 100 грн., вага - 20 грн, електрообігрівач - 50 грн., 4-и меблевих комплекти - 40 грн., самовар електричний - 10 грн., електролічильник - 50 грн., пиміщення бесідки - 50 грн.. Всього спільне майно складає у вартості 605 грн. При цьому, суд не вважає за перешкоду для розподілу будівлі-лазні, обтяження її договором іпотеки та накладення заборони на відчуження, враховуючи такі обставини. Як вбачається з договору іпотеки, у ньому передбачені обмеження, що діють по відношенню до такого майна, але заборони щодо його розподілу не передбачено. Така заборона не передбачена також і в Законі "Про іпотеку". Тому суд не вбачає порушень будь-яких прав іпотекодержателя при проведенні розподілу спільного майна, яке є в заставі. Разом з тим, суд вбачає порушення вимог ст. 6 Закону "Про іпотеку" при укладенні даного договору, якою передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. В даному випадку, як вбачається з пред'явлених документів така згода [PERSON] не з'ясовувалась. Тому суд не приймає до уваги пояснення представника третьої особи ВАТ "Державний ощадний банк", який вказував на неможливість поділу будівлі-лазні між співвласниками, враховуючи наявність договору іпотеки. При проведенні поділу спільного майна подружжя, суд враховує, що на його придбання були витрачені кошти, отримані по кредитному договору, заборгованість поякому стано на 20 квітня 2007 року становить 13001 грн. 51 коп. А оскільки цей договір укладений в інтересах сім'ї, то таке боргове зобов'язання слід визнати спільним для подружжя та розділити борг між сторонами, поклавши на [PERSON] обов'язок компенсувати &frac12; його частину.

Outcome: approved