Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO]. Шлюб між ними розірвано, малолітній син проживає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подала письмові заперечення на позов в яких послалася на те, що дійсно їх син [PERSON] з 2006 року проживає з позивачем, вона спілкується з сином, підтримує його морально, але матеріальної допомоги на його утримання не надає так, як має на утримання ще одну дитину, роботи не має, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Просить стягнути з неї аліменти у межех 30 - 40 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю і надав пояснення про те, що він є фізично здоровим, працюючим, його щомісячний дохід становить близько 300 грн. на місяць. Вони з сином проживають разом, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Син фізично здоровий, навчається у сьомому класі Новоукраїнської ЗОШ № 3, дитина власних доходів не має. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і надала пояснення про те, що вона не має можливості утримувати сина, бажає забрати його у позивача і виховувати самостійно, при цьому позивач буде зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини справи і визначив відповідні до них правовідносини. [INFO] народився [PERSON], його батьком являється [PERSON] - позивач по справі, а матір»ю - [PERSON], що підтверджується відомостями свідоцтва про народження (а.с. 6). Однак, 07 травня 1997 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, що підтверджується відомостями свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4). Після розірвання шлюбу [PERSON] вступила в повторний шлюбі і її прізвище змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 22). Сторони визнали що вони проживають окремо, а їх син [PERSON] з червня місяця 2006 року проживає з позивачем і перебуває на повному його утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, домовленності щодо участі в утриманні сина між сторонами не досягнено. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов»язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленності щодо виконання цього обов»язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов»язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 182 ч. 1 СК України суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини виходить з того, що: малолітній [PERSON] фізично здоровий, власних доходів не має, відповідач фізично здорова так, як з поданої нею довідки Рівнянської дільничої лікарні (а.с. 19) останього разу зверталася за медичною допомогою у 2002 році, відповідач не працююча, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю (а.с. 20), відповідач має на утриманні ще одного малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 21, 21, 23). Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платиника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи наявнять у відповідача на утриманні ще однієї малолітньої дитини, те, що єдиним джерелом доходів сім»ї відповідача являється допомога по безробіттю, розмір якої становить за остані два місяці лише 149 грн. 68 коп. і 210 грн., відповідно (а.с. 20), сім»я відповідача підсобного господарства не має ( а.с. 21), а тому встановлення справедливого розміру аліментів у частці від її доходів, з урахуванням визначеної ст. 182 ч. 2 СК України мінімальної межі аліментів, є неможливом. Суд вважає ці обставини такими, що мають істотне значення, а тому заява відповідача про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі підлягає задоволенню, а розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання сина [PERSON] має становити 75 грн. на місяць. Тому, позов підягає задоволенню частково. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивача звільнено на підставі ст. 4 п. 5) Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року “Про державне мито”, а також витрати по інформаційно - технічному забезпеченню розгляду справи в суді.

Outcome: partial