overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Як доказ заявлених вимог вказує, що 21.04.2007 року [PERSON] в лісовому масиві між населеними пунктами с. Жабка Ківерцівського району та м. Ківерці в районі зупинки «на вимогу» з метою заволодіння її майном скоїв напад на неї, наніс кілька ударів ножем, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на задній поверхні грудної клітки та тильній поверхні 4-5 пальців правої кисті, після чого відкрито заволодів її майном - грошима в сумі 285грн. та срібною обручкою вартістю 40грн. В результаті злочинних дій [PERSON] був пошкоджений її одяг та взуття, вартість яких оцінена на суму 535 грн. Витрати на стаціонарне лікування в Ківецівській центральній лікарні склали 400грн. Крім того, злочинними діями відповідача спричинено істотну моральну шкоду, що полягає у перенесених фізичних та психологічних стражданнях. У відшкодування моральної шкоди просить стягнути з відповідача 800 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному об'ємі, дала пояснення щодо заявлених вимог та просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ч.1ст.1167 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є потерпілою у справі про обвинувачення [PERSON], який вироком Ківерцівського районного суду від 19 жовтня 2007 року, що ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області від 18.12.2007року в частині кваліфікації дій підсудного та міри призначеного йому покарання залишений без змін, визнаний винним у вчиненні злочину за ч.1 ст. 187 КК України та засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Розмір матеріальних збитків, спричинених злочином потерпілій, відповідно до вищевказаного вироку становить 325 грн. Крім цього позивачу спричинено матеріальну шкоду в зв'язку з пошкодженням одягу в сумі 535грн. та понесені витрати на лікування в сумі 400грн. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок. Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, бере до уваги глибину фізичного болю і душевних страждань, понесених потерпілою. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав інших осіб суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

В поданій до суду заяві [PERSON] вказує, що з 01.02.2006 року працювала у Волинському обласному державному лісогосподарського підприємстві «Волиньагроліс» на посаді секретар-друкарки. Згідно наказу генерального директора від 08.10.2007 року була звільнена із займаної посади в зв'язку зі скороченням штату працівників. За час роботи на підприємстві утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати за серпень-грудень 2006 року в розмірі 4109,20грн., за січень-жовтень 2007 року ( з врахуванням розрахункових та вихідної допомоги) - в сумі 10283,16грн. Загальна сума заборгованості становить 14392грн.36коп. В добровільному порядку виплатити вищевказані суми відповідач відмовився. Посилаючись на викладене просить стягнути з відповідача вказану суми заборгованості. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному об'ємі, давши суду пояснення за обставинами викладеними в позові, просить задовольнити позов. Представник відповідача ВОДЛГП «Волиньагроліс» Пальоха П.М. в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що заборгованість по заробітній платі виникла через відсутність фінансування, джерелом якого є бюджетні асигнування, передбачені на утримання працівників лісової охорони лісогосподарських підприємств та кошти підвідомчих підприємств. Як встановлено судом, Волинське обласне державне лісогосподарське підприємство «Волиньагроліс» створене відповідно до наказу Міністерства аграрної політики за № 411 від 26.12.2002року на підставі наказу Головного управління сільського господарства і продовольства Волинської обласної державної адміністрації від 22.06.2004 року за № 74. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності та відповідно до Статуту юридичною адресою підприємства є м. Ківерці вул. Вишневецького, 3. Наказом №1-к від 01.02.2006 року позивач у справі [PERSON] була прийнята на посаду секретар-друкарки, діловода з оплатою праці згідно штатного розпису. Згідно наказу № 7-к від 08.10.2007 року в зв'язку із скороченням чисельності штату працівників [PERSON] звільнена з займаної посади з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати. Як вбачається з довідки , виданої ВОДЛГП «Волиньагроліс», заборгованість по заробітній платі станом на 05.11.2007 року становить 14392грн. 36коп., що складає заробітну плату за вересень 2006 - вересень 2007 року та розрахункові з вихідною допомогою. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. В порушення вимог трудового законодавства заробітна плата залишається не виплаченою і на даний час і тому підлягає стягненню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON]. 25.07.2007 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що вона перебуває в шлюбі, від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON][INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Однією сім'єю проживали до 2007 року, потім вона залишила відповідача і переїхала проживати в м. Полтаву. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що відповідач постійно створював неможливі умови для спільного проживання, вчиняв сварки, бійки. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, згідно якої позов підтримала, прохає розгляд справи провести без її участі. Відповідач, позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Заслухавши відповідача, дослідивши документи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебуває у первинному шлюбі, а відповідач у повторному. Шлюб зареєстрували 26.11.2000 р. у Вовчицькій сільській раді Лубенського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON][INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, який проживає з матір'ю знаходиться на її утриманні. Сторони припинили шлюбні стосунки з 2007 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, намірів зберігати сім'ю не мають, в наданий судом строк примирення не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. При викладених обставинах збереження сім'ї неможливе і це суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім'я розпалась остаточно, а тому відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України маються підстави для розірвання шлюбу, що і дає суду право розірвати шлюб. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , який проживає і залишається проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити, що [PERSON]., 1929 р.н. була його сестрою мотивуючи тим, що [INFO] року померла [PERSON]., після смерті якої постало питання про прийняття спадщини, а саме житлового будинку по [ADDRESS]. Йому відмовили в прийнятті спадщини, оскільки не збереглися документи сестри, а саме свідоцтво про її народження і не можливо підтвердити родинні їх стосунки. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги. Представник заінтересованої особи не заперечила проти задоволення вимог заявника і просила суд їх задоволити. В судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]. показали, що заявник являється їх рідним братом і братом їх сестри [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON]., 1929 р.н. являється сестрою [PERSON]. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.256 ч.1 п.1, ст.258 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвіання шлюбу. 01.12.1981 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб в Гвоздавській сільській раді Любашівського району Одеської області, актовий запис [NUMBER] Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що відносини з відповідачем не склалися, вони припинили шлюбні відносини, з 1987 року спільно не проживають, спільно господарство не ведуть, на примирення не згодна, оскільки вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, пояснень та заперечень проти позову не надав. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і повинен бути задоволеним, виходячи із слідуючого. Згідно свідоцтва про одруження між позивачкою та відповідачем дійсно укладено шлюб 01.12.1981 року в Гвоздавській сільській раді Любашівського району Одеської області, актовий запис [NUMBER]/а.с.7/. Сім'я сторін фактично розпалась, вони припинили спільне проживання, з 1987 року шлюбні відносини не підтримують, намірів примиритися не мають, тривалий час спільно не проживають та господарства не ведуть, тому даний шлюб існує лише формально. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, до її повноліття, та на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя з відповідачем вона має доньку [PERSON], [INFO], яка разом із нею знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково та суду пояснив, що він ніде не працює, не має постійного заробітку, але не заперечував про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 300 гривень щомісячно, на утримання дружини у розмірі 200 гривень щомісячно. Вислухавши сторони, матеріали справи, дослідив докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні, (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи та твердого заробітку. В силу ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При таких обставинах суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердої грошової сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]. у добровільному порядку матеріальної допомоги дружині на її утримання не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON]. на теперішній час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Крім того, відповідно до ст. 62 ЗУ “Про державний бюджет України на 2007 рік”, розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу, станом на 01.01.2007 рік, складає 525 гривень 00 копійок. При таких обставинах, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривня та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 1969 гривень 25 копійок. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 грудня 2005 року в квартирі споживача [PERSON]., розташованої за адресою [ADDRESS]встановлено порушення п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, а саме мається споживання електричної енергії, що не враховувалася електричним лічильником. Своїми незаконними діями відповідач спричинив збиток позивачу у розмірі 1969 гривень 25 копійок, у зв'язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час слухання справи належним чином, причин неявки суду не надав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач живе у квартири [ADDRESS] Відповідно до протоколу № 459 від 29 січня 2007 року і акту № 120312 від 27 грудня 2006 року (а.с. 6-7) працівниками ВАТ «Крименерго» було встановлено порушення у користуванні електричною енергією, а саме споживання електричної енергії, що не враховувалася електричним лічильником, чим порушується п. 53 Правил споживання електричної енергії для населення затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року. Зі змісту протоколу про порушення Правил користування електроенергією для населення йдеться, що протиправними діями позивачу був спричинений збиток у розмірі 1969 гривень 25 копійок. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, що спричинена неправомірними діями або бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, стягується в повному обсязі з особи, що його спричинила. Згідно розрахункам, неправомірними діями відповідача позивачу був заподіяний матеріальний збиток. Але в даному випадку суд вважає необхідним перерахувати розрахунок приймаючи до уваги розрахунок не за 24 години, а за 8 годин по нормах діючої методики, тому сума шкоди буде складати 1094 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплачує завданий позивачу збиток, він підлягає примусовому стягненню. Оскльки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача на користь ВАТ „Крименерго" підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу-боксу , який розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,8 кв.м., який укладений на Українській біржі , між [PERSON]та [PERSON]. У судове засідання сторони нез»явилися, сповіщені своєчасно та належним чином , надіслали заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутністю. Суд вивчивши матеріли справи , вважає , що позовна заява підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно ст.. 220 ЦК України у випадку недотримання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Згідно зі ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо всіх важливих умов договіру , що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним . Відповідно матеріалів справи [PERSON]запропонував за 28 000 гривень купити у нього гараж - бокс , який розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,8 кв.м. В якості правовстановлюючих документів він надав позивачу рішення виконавчого комітету Гурзуфської селищної ради № 39 від 13.02.1998 року , технічний паспорт тау державний акт на право постійного користування землею від 27.02.1998 року № 116 п. 1.7.. 22 вересня 2006 року позивач та відповідач , при посередництві 3-тіх осіб- ТОВ « Експрес-сервіс» та [PERSON]. уклали договір купівлі-продажу нерухомості № 530750. Післі підписання договіру умови договіру були виконані, позивач сплатив відповідачу суму вартості гараж-бокс у розмірі 28000 гривень , а відповідач в свою чергу передав [PERSON] правовстановлюючі документі . Таким чином , всі вищевказані дії свідчать , про те , що [PERSON]та [PERSON], домовилися щодо всіх важливих умов договору і відбулося повне виконання договіру , що підтверджується письмовими доказами наявних у матеріалах справи . Суд вважає , що позовна заява підлягає задоволенню , так як при укладенні договіру купівлі-продажу гаражу-бокс були досягнути угоди по всіх важливих умовах договору та відбулося повне виконання договіру , однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договіру . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивач просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем з тих підстав, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейні та подружні відносини. Вони не проживають разом вже на протязі року, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не приймають ніяких спроб до примирення, втратили почуття любові та поваги друг до друга, їх шлюб носить формальний характер, родина розпалась остаточно. У відповідачки вже фактично склалася інша родина. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов має бути задоволений за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2004 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають роздільно близько року. Ніхто з них не має наміру встановлювати сім'ю, примирення між ними не можливо. Шлюб носить формальний характер, вони втратили почуття любові та поваги друг до друга. Відповідач визнає факти, встановлені судом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод і інтересів сторін та інших осіб. Згідно зі ст. 112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд відповідно до закону ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечили б інтересам сторін. З позивача підлягає стягненню держмито на користь держави в розмірі 17 гривень за видачу свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату житла, освітлення та опалення з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року в сумі 904,90 гривень. Вимоги мотивує тим, що вона працює на посаді вчителя загально освітньої школи в смт. Сімеїз і відповідно до Закону України «Про освіту», їй повинно бути забезпечено безоплатне користування житлом з опаленням та освітленням в межах встановлених норм. Разом з тим, з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року вона була вимушена була самостійно сплачувати комунальні витрати, без користування будь-якими пільгами. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, був повідомлений про день та час слухання справи належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 01 вересня 1971 року і по даний час працює в Сімеїзській середній загальноосвітній школі 1-111 ступенів на посаді вчителя географії та экономіки (а.с. 6). Відповідно до п. 4 ст. 57 Закону України «Про освіту», педагогічному робітнику, що працює в сільській місцевості, забезпечується державною безоплатне користування житлом з опаленням і освітленням в межах встановлених норм. Згідно довідки головного бухгалтера виконавчого комітету Сімеїзської селищної Ради, родина позивачці складається з двох чоловік і розмір пільг по комунальним платежам, у тому числі з опалення та освітлення, за 2005 рік склав 400,14 гривень, а за 2006 рік - 504,76 гривня (а.с.7,8). Відповідач проти цієї суми боргу не заперечує, проте сплатити її в добровільному порядку не бажає, у зв'язку з чим вона підлягає стягненню з нього примусово. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору та витрати на інформаційно - технічне забезпечення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON]звернулися в суд з позовом до Мощенської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] та вклад в Ощадбанку України. Заповіт [PERSON] не залишила. Сторони є спадкоємцями за законом першої черги після неї. [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON]прийняла у встановленому порядку спадщину. Позивачі просять визнати за ними право власності на вказаний житловий будинок, а право власності на вклад визнати за [PERSON] Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] року померла мати позивачів [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] та вклад в Ощадбанку України, що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою Мощенської сільської ради Ковельського району № 585 від 24 грудня 2007 року, ощадною книжкою. Заповіт [PERSON] не залишила. Сторони є спадкоємцями за законом першої черги після неї (ст. 1261 ЦК України). [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). [PERSON]прийняв у встановленому порядку спадщину. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Outcome: approved