Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання двох договорів оренди землі укладених між ними 10 липня 2002 року відносно земельної ділянки площею 6,96 га та відносно земельної ділянки площею 6,55 га, стягнення заборгованності по орендній платі за 2007 рік в натуральній формі та відшкодування 320 грн. внесеної ним замість відповідача до бюджету плати (податку) за землю. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач передав в оренду відповідачу дві земельні ділянки. Згідно договорів, орендна плата повинна виплачуватися у розмірі 2 % вартості землі і повинна виплачуватися в натуральній формі сільськогосподарською продукцією. Відповідач своєчасно не сплатив орендну плату за 2007 рік, навіть після неодноразових вимог з боку позивача. За відповідача він сплатив 320 грн. податку за землю, яку відповідач обіцяв компенсувати, але не виконав своєї обіцянки. Добровільно сплатити заборгованість відповідач відмовляється. Позивач уточнив свої позовні вимоги і просить розірвати договори оренди землі укладені між ним і відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь орендну плату в натуральній формі: 1 т. Зерна пшениці на суму 1100 грн., 1500 кг зерна ячменю на суму 1800 грн., 200 кг насіння соняшнику на суму 740 грн., 50 кг. цукру на суму 100 грн., 50 кг крупи на суму 100 грн., 320 грн. плати за землю за 2002 - 2004 роки, 182 грн. судових витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і надав пояснення про те, що він звертався до відповідача з пропозицією достроково розірвати договори оренди землі, але йому було відмовлено. Знаючи про закінчення строку дії договорів, відповідач навесні обробив земельні ділянки і вимагав компенсувати свої витрати. Відповідач лише частково сплатив орендну плату за 2007 року: 1000 кг зерна пшениці, 500 кг зерна ячменю. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково і надав суду письмові заперечення суть яких полягає в тому, що за користування орендованими земельними ділянками в 2007 році відповідач нарахував позивачу орендну плату розмір якої становить 3007 грн. 26 коп., з цієї суми має бути вирахувано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 451 грн. 09 коп., тому сума до виплати становить 2556 грн. 17 коп. Крім того, відповідач частково сплатив орендну плату в натуральній формі: 0,5 т. зерна ячменю, 1 т зерна пшениці, всього сільськогосподарської продукції на суму 525 грн., а також надав позивачу послуги по обробітку його землі на суму 1340 грн. Таким чином, сума заборгованності по орендній платі становить 690 грн. 44 коп. Вимоги позивача про стягнення податку (плати за землю) необгрунтованні, оскільки всі податки і збори пов»язані з орендою землі сплачуються відповідачем. Вимоги позивача про стягнення 182 грн. судових витрат є необгрунтованними так, як позивач підтвердив документально витрати у розмірі 58 грн. 50 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив слідуючі обставини справи і визначив відповідні до них правовідносини. Позивач являється власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення на тереторії Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району площею 6,96 га і 6,55 га, що підтверджується відомостями державних актів на право приватної власності на землю КР № 51008 виданого 07 вересня 2000 року (а.с. 17) і КР № 3524086400:02:00:113 виданого 18 листопада 1998 року (а.с. 18). 10 липня 2002 року між сторонами було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площою 6,55 га розташованої на тереторії Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району (а.с. 9-11). Тогож дня між сторонами було укладено ще один договір оренди належної відповідачу земельної ділянки площею 6,96 га (а.с. 12-14). Вказані договора зереєстровані належним чином 10 липня 2002 року. Згідно пунктів 2.2. кожного з вказаних договорів строк їх дії починається з дня державної реєстрації і до 31 грудня 2007 року. На час звернення позивача з позовом строки дії договорів закінчилися. Договора сторонами не продовжено, а земельні ділянки повернені відповідачем позивачу. Ці обставини визнані сторонами в судовому засіданні і на підставі ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню. У зв»язку з закінченням строку договору, підстави для його розірвання відсутні, тому в цій частині позов є безпідставним і не підлягає задоволенню. Відповідно до пунктів 3.1. кожного з вказаних договорів орендна плата за кожен рік використання земельних ділянок становить 2 % від визначеної відповідно до законодавства вартості земельних ділянок. Пунктами 3.2 договорів визначено, що орендна плата буде виплачуватися згідно з додатком 2 до кожного з договорів у грошовій, натуральній або відробітковій формі. Згідно додатків 2 до договорів оренди орендну плату на 2003 рік встановлено в натуральній формі сільськогосподарською продукцією, а саме: зерном ячменю в кількості 1 т., зерном пшениці в кількості 0,5 т., фуражним зерном в кількості 0,5 т, насінням соняшнику в кількості 100 кг., цукром в кількості 25 кг., крупами в кількості 25 кг. В подальшому розмір орендної плати сторонами не переглядався. Орендна плата щорічно виплачувалася в натуральній формі, що підтверджується даними копій наданих відповідачем відомостей (а.с. 44 -46, 61, 62) та довідкою про виплату орендної плати позивачу за 2007 рік (а.с. 59). Згідно вказаної довідки відповідача та відомості про виплату орендної плати в 2007 році позивачу частково виплачено орендну плату в натуральній формі зерном пшениці - 1000 кг, зерном ячменю - 500 кг., натомість фуражним зерном, насінням соняшника, цукром та крупами орендну плату не виплачено. Пунктами 3.4. договорів оренди землі сторони визначили, що розрахунок по орендній платі має бути здійснений не пізніше 1 лютого після закінчення господарського року в якому орендувалася земельна ділянка. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, відповідач не виконав свої зобов»язання перед позивачем в частині строку виплати та розміру орендної плати. Посилання відповідача на часткове виконання зобов»язання шляхом обробітку земельної ділянки позивача на суму 1340 грн. 73 коп. є безпідставним так, як договорами оренди та додатками 2 до них надання саме таких послуг не передбачено. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідачем було допущено порушення умов договорів оренди від 10 липня 2002 року. Отже, позов в цій частині є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст. 12 п. 20 Закону України «Про плату за землю» позивача звільнено від податку за землю при передачі земельних ділянок в оренду платнику фіксованого сільськогосподарського податку на період дії Закону україни «Про фіксований сільськогосподарський податок». Таким чином, після укладення договорів оренди землі, яке відбулося 10 липня 2002 року, позивача було звільнено від сплати податку за землю, натомість цей обов»язок покладено на землекористувача (відповідача по справі) відповідно до ст. 5 цього Закону і ст.ст. 1 і 3 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок». Крім того, згідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. На підтвердження сплати податку за землю в 2002 - 2004 роках позивач подав суду квитанції на прийом податкових платежів ВС № 072500 від 02 листопада 1999 року (а.с. 24), ВС № 072499 від 22 листопада 1999 року (а.с. 25), ВС № 072296 від 20 жовтня 1998 року (а.с. 26), ВС № 072295 від 20 жовтня 1998 року (а.с. 27), ЕМ № 063096 від 23 жовтня 2000 року (а.с. 28). Отже, позивач подав докази виконання ним податкових зобов»язаннь які виникли в інші податкові періоди, до укладення між сторонами договорів оренди землі. Інших доказів на підтвердження цієї вимоги позивачем не подано. Укладені сторонами договора оренди землі не містять окремих умов щодо сплати податку за землю або його компенсації. Крім того, цивільно-правові договора не можуть змінювати встановлений законодавством порядок сплати податку. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 320 грн. сплаченого ним податку за землю є необгрунтованими і задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено судові витрати по справі у розмірі 58 грн. 50 коп. (а.с. 4, 3), а тому його вимоги про стягнення 182 грн. судових витрат підлягають задоволенню частково, у межах суми витрат, які документально піжтвердженні. Крім того, з відповідача підлягають стягненню 22 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгялду справи, сплату яких було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Outcome: partial