overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, вказуючи, що 29.12.1998 року він уклав з [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого став власником зазначеної квартири. Договір був зареєстрований на Універсальній товарній біржі "Інкопмарк Контракт" 29.12.1998 року за № 1034. Оскільки договір нотаріально не був посвідчений, позивач не може належним чином розпорядитися майном, тому просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. В судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснивши, що не посвідчили нотаріально договір, оскільки не знав про обов'язкову нотаріальну реєстрацію. Представник товарної біржі в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання за згодою сторін. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 47 ч.2 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Враховуючи те, що сторони уклали письмово договір купівлі-продажу майна, домовилися щодо істотних умов договору, виконали повністю його умови, нотаріальне посвідчення договору не проведено з поважних причин, суд визнає укладений договір купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

11 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води у сумі 4989 гривень 16 копійок, яка виникла станом на 1 лютого 2008 року, посилаючись на те, що позивач є виробником та постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання для населення м. Ясинувата і Ясинуватського району. Відповідач, який мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуг, які поставляє позивач, однак кошти за їх отримання не сплачує, просив стягнути заборгованість та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив стягнути з відповідача заборгованість у зазначеній сумі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України і договору між сторонами про надання послуг, споживач послуг повинен щомісячно своєчасно сплачувати отримані послуги. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, заборгованість за послуги тепломережі, станом на 1 лютого 2008 року, становить 4989 гривень 16 копійок, а тому він повинен відшкодувати заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача необхідно стягнути - судовий збір в доход держави у розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок, розташований під [ADDRESS], у порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка [PERSON] . свої позовні вимоги підтримала і пояснила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , спадкоємцем якого є вона, позивачка. До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS]. Через юридичну необізнаність її чоловік не отримав свідоцтво про право власності на жилий будинок. Тому коли вона, позивачка, після його смерті, звернулася у Теофіпольське РБТ із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок їй було відмовлено в зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Просила визнати за нею право власності на будинок оскільки відповідач проти цього не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явився однак надіслав суду заяву у якій позов визнає повністю і просить справу розглядати у його відсутності. Виходячи із викладеного, приймаючи до уваги що у справі є достатньо доказів для розгляду її по суті суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню оскільки позовні вимоги визнані відповідачем і обставини, вказані в позовній заяві відповідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

В лютому 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 1561 грн. 88 коп. МКП “ Чернівцітеплокомуненерго “ згідно розділу ІІІп3.4. Статуту є правонаступником ОДКП “Чернівціоблтепломережа” в частині прав та обов'язків, пов'язаних з передачею рухомого та нерухомого майна на території м.Чернівці, а також обігових коштів та боргових зобов'язань, набутих внаслідок виробництва і реалізації теплової енергії в м.Чернівці. В позові посилається на те, що відповідачам було відкрито особовий рахунок і видано абонентську книжку [NUMBER] на безперебійне протягом опалювального сезону центральне опалення квартири, опалювальною площею 35,80 м.кв. по тарифах затверджених розпорядженням Чернівецької облдержадміністрації від 11.12.1999 року. Величина тарифу та його зміни доводилися до відповідачів регулярно і своєчасно, послуги в центральному опаленні надавались протягом опалювального періоду з жовтня по квітень місяці кожного року. Відповідачі в порушення умов передбачених ст.ст. 526 та 615 ЦК України відмовляються від оплати за надані послуги і таким чином заборгували з 01.10.2005 року по 31.12.2007 року 1561 грн. 88 коп. На повідомлення про реструктуризацію заборгованості не відреагували і на попередження про погашення заборгованості не реагують . Тому просив стягнути з відповідачів суму боргу в примусовому порядку, та судові витрати по справі. В судове засідання від представника позивача надійшла заява в якій вони позов підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати в їх відсутність. Відповідачі двічі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день та місце розгляду справи, від не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення провадження по справі, тому суд вважає за можливе заочно розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню . Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі[PERSON] та [PERSON], [PERSON] дійсно проживають за адресою [ADDRESS] є абонентом ОДКП “Чернівціоблтепломережа“ на даний час МКП “ Чернівцітеплокомуненерго “ , та не сплачують за надані їм послуги. З копії роздруківки особового рахунку [NUMBER]відкритого на гр.[PERSON] в період з 01.10.2005 року по 31.12.2007 року борг становить 1561 грн. 88 коп. Судом встановлено, що відповідачі на протязі тривалого часу з жовтня 2005 року не оплачують отримані від позивача послуги і у них утворилась заборгованість в сумі 1561 гр. 88 коп., що підтверджується доказами по справі, а тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача потрібно стягнути суму боргу в розмірі 1561 грн. 88 коп., 51 грн. судових витрат по справі та 30 грн. сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в якому зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2001 року і 21.08.2006 року цей шлюб було розірвано. В шлюбі народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO] року народження, який проживає з нею. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, вона на теперішній час не працює і їй одній важко матеріально забезпечувати дитину. Відповідач не працює, але їй відомо, що він займається підприємницькою діяльністю, але як підприємець не зареєстрований. Коли вони підтримували подружні стосунки, то дохід відповідача складав 2000 грн. Будь-яких інших стягнень по виконавчих листах з відповідача не проводиться, вважає, що відповідач моє змогу утримувати дитину і просила стягнути з нього аліменти в твердому грошовому вигляді в сумі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дала свої пояснення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заявив, що таку суму як вимагає позивачка він не може надавати, просив зменшити суму аліментів. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі і як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON]розірвали шлюб 21.08.2006 року і про це було зроблено актовий запис № 687, після розірвання шлюбу обом було присвоєно прізвище [PERSON]і [PERSON]. З ксерокопії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] серпня 2007 року зареєстрували між собою шлюб і після реєстрації шлюбу обом було присвоєне прізвище [PERSON]. Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Таким чином встановлено, що відповідач є батьком дитини, яка на теперішній час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину матеріально до досягнення нею повноліття, дитина потребує такої матеріальної допомоги з боку батька, однак відповідач не робить цього і ухиляється від матеріального утримання дитини. Відповідач є працездатною особою , має мінливі доходи, а тому суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердому грошовому вигляді, але в сумі 300 грн. щомісячно. Це дасть змогу утримувати неповнолітню дитину, а також дасть змогу і самому відповідачу утримувати себе. На підставі викладеного та ст. ст. 180,182,184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом , посилаючись на те , що з відповідачем по справі [PERSON] зареєстрували шлюб 17 травня 1998 року у виконавчому комітеті Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області .В шлюбі у них народився [INFO] року син [PERSON], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком , який знаходяться на утриманні позивачки .Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не бажає . Позивачка попросила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1\3 частини всіх видів заробітку відповідача , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позов підтримала , зіславшись на обставини, зазначені в позовній заяві . Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі &frac14; частини свого заробітку (доходу) , а не 1/3 частину як про це зазначено в позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача , дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позов заявлено на законних підставах, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов підлягає задоволенню .Відповідно до ч.1 ст.183 СК України , частка заробітку ( доходу) матері , батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом . Суд вважає , розмір аліментів , який позивачкою визначений в 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача обгрунтованим . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом і попросила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 травня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області , актовий запис № 16 розірвати, посилаючись на те, причиною розірвання шлюбу є те, що у них різні погляди на сімейне життя , майже три роки разом сторони не проживають , їх сім”я фактично розпалась, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, зіславшись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, дійшов висновку , що оскільки подружнє життя сторін не склалось, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з цим позовом і попросила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрованого 31 жовтня 2003 року у виконкомі Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 62 розірвати, посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями , на грунті чого виникають сварки в сім»ї , їх сім”я фактично розпалась, примирення між ними неможливе. Від спільного проживання [INFO] у них народилась донька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. позовні вимоги підтримала, зіславшись на ті ж обставини , що викладені в позовній заяві , попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, оскільки подружнє життя сторін не склалось, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

29.01.2008 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової теріторії по 530,84 грн. з кожного на загальну суму 1061,68 грн. В позові зазначено, що відповідачі мешкають за адресою:[ADDRESS] та з 01.07.2005 р. по 31.12.2007 р. своєчасно не вносять плату за утримання будинку та прибудинкової теріторії, у зв'язку з чим утворилася вказана заборгованість. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка позов визнала, просила звільнити від сплати держмита у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився у зв'язку з хворобою. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі мешкають за адресою:[ADDRESS] (а.с.3), квартира приватизована. Згідно особистого рахунку (а.с.4) за вказаний період їм нарахована заборгованість в сумі 1061,68 грн. Згідно ст. 162 ЖК України відповідач, якому належить квартира на праві приватної власності зобов'язаний вчасно вносити плату за користування житловим приміщенням та прибудинковою територією. Згідно ст. 10 п. 2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир зобов'язані брати участь у спільних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території , згідно зі своєю долею у майні будинку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. Від сплати судового збору відповідачів слід звільнити у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивач просить виділити частки у належній їй, а також померлому [INFO][PERSON], квартирі[ADDRESS], що була їм передана у спільну сумісну власність 04 травня 1998 року. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і пояснила суду, що виділення часток їй необхідно для прийняття спадщини у відповідній частці квартири, що відкрилася після смерті чоловіка. Відповідач - Макіївська міська рада, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву з проханням розглянути справу у відсутність свого представника. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вислухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи і вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 травня 1998 року, виданого комісією по приватизації Макіївського КХЗ ім..Дзержинського, квартира[ADDRESS]належить позивачу в справі, а також [PERSON] на праві спільної сумісної власності, право власності і зареєстровано у БТІ у встановленому порядку(а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON]. помер [INFO](а.с.8) Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності і у разі виділу частки з такого майна вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З позовної заяви та пояснень позивача у судовому зсіданні випливає, що позивач не заперечує, що йому і померлому чоловіку належить по 1/2 частці у спільній сумісній власності, тому суд вважає за можливе виділити частки саме таким чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Макіївської міської Ради та просить суд визнати за нею право власності на реконструйований житловий будинок загальною площею 68,90 кв.м., у тому числі житловою площею 56,80 кв.м., а також господарські споруди: уборну «З1», фундамент «Ф1», прибудову до літньої кухні «б 1-1», прибудову «а2», розташовані за адресою: [ADDRESS] В позові вказано, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом належить житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, була виділена на підставі угоди про право забудови. У 2007 році позивачкою самовільно були побудовані сарай, уборна, фундамент, прибудова до літньої кухні та проведена реконструкція житлового будинку та до нього прибудована прибудова, в результаті чого була змінена загальна та житлова площа будинку. Однак, при звернені до БТІ для реєстрації її права власності на вказані побудови, позивачці було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Представники Макіївської міської Ради та КП «БТІ» м.Макіївки позов визнали, надали суду заяву, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечували. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21.01.1999 року належить житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами за адресою:[ADDRESS]. (а.с. 9). Відповідно до акту КП «БТІ» м.Макіївки від 08.08.2007 року [PERSON] на земельній ділянці, на якій розташований ії будинок, самовільно побудувала: сарай «Г1», уборну «З1», фундамент «Ф1», прибудову до літньої кухні «б 1-1». В зв'язку з прибудовою тамбуру була змінена загальна та жила площа будинку, яка стала складати: загальна- 68,90 кв.м., житла-56,80 кв.м. (а.с.7). Віповідно до висновку Головного управління Містобудівництва та архітектури узгоджена подальша експлуатація (а.с.12). Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до ст.. 376 ч.5 ЦК України, за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право в власності на нерухоме майно, самочинно побудоване ним, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на самовільні побудови, оскільки вони побудовані на належній йому земельній ділянці, знаходяться у задовільному для використання стані та це не порушує права третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

Позивач просить виділити частки у належній їй, а також відповідачам квартирі[ADDRESS], що була їм передана у спільну сумісну власність 09.12.1993 року. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила суду, що виділення часток необхідно для самостійної реєстрації права власності у БТІ та можливості розпорядження своєю часткою. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. позов визнали і пояснили, що вважають, що кожному з них належать рівні частки в майні у виді квартири, тобто по 1/4 частині. Суд вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи і вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 09 грудня 1993 року комісією по приватизації житлового фонду ВО „Макіїввугілля”, квартира [ADDRESS] належить [PERSON](російською [INFO]), [PERSON], [PERSON], яка змінила прізвище на „[PERSON]” в зв'язку з реєстрацією розірвання шлюбу (а.с.9), [PERSON], яка змінила ім'я, що підтверджується свідоцтвом про переміну імені(а.с.10), на праві спільної сумісної власності, право власності і зареєстровано у БТІ у встановленому порядку (а.с.12). Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності і у разі виділу частки з такого майна вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні сторони не заперечували, що кожному з співвласників, належить 1/4 частка у спільній сумісній власності, том у суд вважає за можливе виділити частки саме таким чином.

Outcome: approved