Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON]. у березні 2007 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності . У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6750 га, яка розташована по [ADDRESS]. Представник відповідача у судове зсідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [INFO] помер [PERSON], рідний батько позивачки, і після смерті якого залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,6750 га, передана безкоштовно у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №677858. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна [PERSON]. стала його дружина [PERSON]., яка прийнявши спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,6750 га, яка розташована на території Великокручанської сільської ради набула права власності на вказану земельну ділянку, проте за життя не виготовила державного акта на право приватної власності на землю на своє ім.”я та не зареєструвала його у встановленому порядку. [INFO] померла [PERSON], рідна мати позивачки, і після смерті якої залишилась спадщина. В даний час позивачка не має змоги оформити своє право власності на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності на вказану земельну ділянку. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON].(а.с.6); копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON].(а.с.7); копією свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.8); копією державного акту на право приватної власності на землю(а.с.10); копією свідоцтва про право на спадщину за законом(а.с.11); іншими матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Оскільки фактичний власник майна помер, не оформивши документально право власності на майно, іншим чином встановити право власності неможливо, тому за [PERSON]. необхідно визнати право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved