Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-30 00:00:00

У грудні 2007р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно не приймає участі у матеріальному утриманні дітей, чим порушує їх права на достатній рівень життя. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на обставини, викладені в заяві та зазначила, що з 21.08.1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Спільне життя припинили з грудня 2007р. У теперішній час проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Їй одній важко утримувати дітей, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає тому вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Що він влаштовується на роботу, проходить іспитовий строк, його заробітна плата складає 2000 грн. та він в змозі сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.08.1998р., що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 21 серпня 1998 року виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадського стану, номер актового запису № 268. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 25.05.1999р., виданим Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадського стану, номер в книзі реєстрації актів про народження - №190; [PERSON], [INFO] народження, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 17.05.2001р., виданим Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадського стану, номер в книзі реєстрації актів про народження - №206. Діти мешкають разом з матір'ю, [PERSON] та перебувають на її утриманні, що підтверджено позивачем та не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). У судовому засіданні відповідачем зазначено що він в змозі утримувати двох своїх неповнолітніх дітей, що його заробітна плата становить 2000 грн. та він матеріально здатний сплачувати аліменти. На утриманні відповідача інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством обов'язки з їх утримання, чим порушує права дітей на достатній рівень життя. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідних доказів позивачем суду не надано, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд визнає такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79,81,88 ЦПК України. Згідно зі ст.79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно зі ст.81 ч.3 п.3 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved