Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на &frac12; частку житлового будинку[ADDRESS], встановлення порядку користування будинком. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час шлюбу з відповідачкою в 1986 р. вони придбали спірний житловий будинок, який було оформлено на [PERSON]. Оскільки будинок є спільною сумісною власністю подружжя, просить визнати його право власності на &frac12; частку будинку и встановити порядок користування будинком. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідачка з позовом погодилася частково, просить при вирішенні спору врахувати інтереси їх повнолітнього сина, який зареєстрований и проживає в спірному будинку, а тому збільшити її частку до 2/3. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON]підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1974 р. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно з зобов'язанням індивідуального позивальника від 01.02.1986 р. [PERSON]. взяла на себе обов'язок виплатити колгоспу ім. М. Горького за будинок [ADDRESS] 8553 руб. за 5 років. Згідно з розрахунком зобов'язання відповідачкою виконані в повному обсязі, в 1991 р. виплачено всю суму за будинок. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 31.03.2006 р., яке видано Уютненською сільською радою, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS], який складається з літ. «А», а також надвірних споруд - сараїв літ. «Б», «б», «В», «Г», уборної літ. «Уб». Відповідно до рішення Сакського міськрайонного суду від 19.04.2007 р. шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Аналізуючи вказані вимоги закону, суд вважає, що сторони мають рівні права на спірне майно, оскільки будинок був придбаний відповідачкою за час шлюбу, а тому вказане нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності, в якому частки сторін є рівними. Таким чином, позивач має право на визнання за ним право власності на &frac12; частку житлового будинку. Доводи відповідачки стосовно того, що вона має право згідно з ч. 3 ст. 70 СК України на збільшення своєї частки до 2/3, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки її син [PERSON] є повнолітнім і не підпадає під категорії осіб, встановлених вказаною частиною ст. 70 СК України. Відносно вимог позивача про встановлення порядку користування будинком суд не знаходить підстав для його задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає позовні вимоги в межах заявлених вимог та кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Як слідує з пояснень позивача він не сплатив за проведення судової будівельно-технічної експертизи і не збирається цього робити, а запропонувати суду варіанти щодо встановлення порядку користування будинком, не може. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач відмовився від подання доказів відносно вимог про встановлення порядку користування будинком, а тому в задоволенні вказаних вимог має бути відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial