Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на р/р ТОВ „Української ДіВіДі Компанії", компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 179 280 (сто сімдесят дев'ять двісті вісімдесят) гривень; відповідно до ч. З ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», накласти на відповідача штраф у розмірі 10 % (відсотків) суми, присудженої судом на користь позивача та направити відповідну суму до Державного бюджету України; зобов'язати відповідача опублікувати за власний рахунок в газеті «Деснянська Правда» резолютивну частину судового рішення по данній справі. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «Українська ДіВіДі Компанія» є юридичною особою, якій на підставі ліцензійних договорів правоволодарями передані виключні авторські права на відтворення та розповсюдження окремих аудіовізуальних творів на території України. З травня 2005 року по 02 грудня 2005 року відповідач здійснював відтворення та розповсюдження аудіовізуальних творів на компакт дисках формату DVD, в тому числі наступні: “Пятый элемент”, “Такси”, “Такси 2”, “Леон”, “Авиатор”, “Блеф”, “9 рота”, “Ночной дозор”, “Слушатель” та інші. Відповідні обставини встановлені вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 року та не потребують доказування з боку позивача на підставі ст. 61 ЦПК України. Серед аудіовізуальних творів, які знайшли своє відображення на компакт-дисках формату DVD, мали місце твори, виключні авторські права на які на території України належать позивачу, ТОВ "Українській ДіВіДі Компанії", включаючи право на відтворення та розповсюдження. Перелік аудіовізуальних творів права на які передані Позивачу, відтворення та розповсюдження яких здійснював відповідач: 1. «Пятый элемент» (а.с.8 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 150-06/04 від 15.06.2004 р., з ТОВ «ДИВИДИ ГРУПП», № 15 Додатку № 1); 2. «Авиатор» (а.с. 10 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Ліцензійної угоди від 16.03.2005р., з “АЛЕСТАР ЛТД”); 3. «Такси» (а.с. 11 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 150-06/04 від 15.06.2004р., з ТОВ «ДИВИДИ ГРУПП»; 4. «Такси 2» (а.с. 11 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 150-06/04 від 15.06.2004р., з ТОВ «ДИВИДИ ГРУПП»; 5. «Леон» (а.с. 11 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 150-06/04 від 15.06.2004р., з ТОВ «ДИВИДИ ГРУПП»; 6. «9 рота» (а.с. 15 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 23-09/2005 від 23.09.2005р., з ТОВ «Телерадиокомпания «Студия «1+1»); 7. «Ночной дозор» (а.с. 15 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 р., права передані на підставі Договору № 39 від 12.07.2004 р., з ЗАТ «ОРТ-Видео»); 8. «Блеф» (а.с. 15 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007р., права передані на підставі Контракту № 13 від 01.11.2002 р., з ТОВ «Торнадо Видео»); 9. «Слушатель» (а.с. 17 вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007р.,права передані на підставі Ліцензійної угоди від 16.03.2005 р., з “АЛЕСТАР ЛТД”), № 9 Додатку № 1). Відповідно до п. 1.2 Договору № 150-06/04 від 15.06.2004 р., п. 1.1. Ліцензійної угоди від 16.03.2005 р., п. 2.1 Договору № 23-09/2005 від 23.09.2005 р., п. 1.3 Договору № 39 від 12.07.2004 р. та п 1.1 Контракту № 13 від 01.11.2002 р. ТОВ «Українській ДіВіДі Компанії» передані на території України виключні авторські права, включаючи право відтворення на розповсюдження відповідних аудіовізуального твору на компакт-дисках формату DVD. Таким чином, відповідач, здійснюючи відтворення та розповсюдження перелічених вище аудіовізуальних творів, порушив майнові авторські права ТОВ «Українській ДіВіДі Компанії», так як відповідно до ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора чи іншої особи, яка має авторське право, належать: виключне право на використання твору, включаючи право на відтворення та розповсюдження, а також за п. 2 ст. 426 Цивільного кодексу України - використання об'єкта права інтелектуальної власності іншої особи здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, предбачених цим кодексом та іншим законом. Виходячи з розміру компенсації за порушення авторських прав, згідно ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, позивач, ТОВ «Українська ДіВіДі Компанія», вважає, що розмір компенсації за порушення майнового авторського права компанії складає 30 мінімальних заробітних плат -9960 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят гривень), за кожне порушення авторського права компанії. Так як здійснюючи вироблення та реалізацію одного аудіовізуального твору, відповідач порушив відразу два авторських права компанії, це право на відтворення та розповсюдження, тому розмір компенсації за незаконне відворення та розповсюдження одного аудіовізуального твору складає 19 920 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять) гривень та враховуючи кількість творів (обсяг порушення) права на які передані ТОВ «Українській ДіВіДі Компанії» відтворення та розповсюдження яких здійснював відповідач, у кількості 9 (дев'яти) з порушенням майнових авторських прав, які були передані позивачу. Відповідна сума компенсації складає: ((30 х 332 грн.) х 9) х 2 = 179 280 (сто сімдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят) гривень, де 332 грн. є мінімальна заробітна плата, на момент вчинення порушення, яка у відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік", 9 - обсяг порушення авторських прав (кількість творів), 2 - кількість порушених авторських права ТОВ «Української ДІВІДІ Компанії» в кожному творів. Застосування саме такого розміру компенсації, а не мінімального. Позивач обґрунтовує це тим, що надання дозволів (ліцензій) на використання аудіовізуальних творів виробникам та розповсюджувачам аудіовізуальних творів є єдиним видом діяльності позивача, і порушення авторських прав Відповідачем унеможливлює ведення підприємницької діяльності, крім цього застосування мінімального розміру компенсація є просто не можливим, так як дії з порушення авторських прав позивача відбувалися з корисливою метою, постійно та застосування саме такого розміру компенсації, а не мінімального, буде виконувати превентивну функцію для відповідача. Сума компенсації також обумовлюється тим, що ТОВ «Української ДіВіДі Компанії» при купівлі зазначених прав у правоволодарів та випуску ліцензійної продукції відповідно до вимог законодавства несло витрати на пошук правовласників, відрядження працівників за кордон для проведення переговорів, укладання угоди, доставку мастер-копій, отримання контрольних марок, отримання прокатних посвідчень мінкульту та інші витрати, яких не здійснюють нелегальні виробники та торговці неліцензійною продукцією. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позивач безпідставно стверджує, ніби-то відповідач здійснював відтворення та розповсюджував аудіовізуальні твори на компакт дисках формату DVD, а саме наступні твори: „П'ятий елемент", „Таксі", „Таксі-2", „Леон", „Авіатор", „Блеф", „9 Рота", „Нічний Дозор", „Слушатель", авторські права на які на території України належать позивачу. В якості доказу своєї правоти позивач посилається на ст.61 Цивільного процесуального Кодексу України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарчій або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим позивач повністю проігнорував четверту частину ст.61 Цивільного процесуального Кодексу України в якій зазначено, що вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином при вивченні вироку суду позивачу слід було звернути увагу, які саме аудіовізуальні твори на компакт дисках формату DVD були відтворені відповідачем на належному йому комп'ютері та реалізовані. Згідно матеріалів кримінальної справи (а.с.28) слідством, а потім і в судовому засіданні було встановлено і доведено тільки один факт відтворення та розповсюдження відповідачем аудіовізуальних творів на компакт дисках формату DVD, а саме фільмів: „Тайны века 8”, “Придурки из Хазарда”, “Иллюзия полета”, „Миссия Серенити”, „Американський пирог-4”, „Ниже нуля”, „Миф”, „Поворот не туда”, „Парень из Ада”. Фільми: „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 Рота”, „Ночной Дозор”, „Слушатель”, були вилучені працівниками правоохоронних органів разом з іншими художніми фільмами, які складають особисту аудіовізуальну бібліотеку відповідача і жодних доказів щодо їх відтворення та розповсюдження у матеріалах кримінальної справи немає. Крім того не існує жодного документу, чи експертного висновку, згідно якого можливо було стверджувати, що аудіовізуальні твори, виключні авторські права на які на території України належать позивачу, є контрафактними примірниками. Згідно Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 10.06.2004 року №04-5/1107 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", в п.31 зазначено, що у відповідності до п. "б" ч.І ст.50 Закону України „Про авторське право і суміжні права" розповсюдження контрафактних примірників творів є порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту. Стаття 1 зазначеного Закону дає визначення контрафактного примірника твору, яким є примірник твору, відтворений, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права й (або) суміжних прав. Таким чином, в зв'язку з тим, що немає жодних фактичних даних про відтворення та розповсюдження відповідачем аудіовізуальних творів на компакт дисках формату DVD, а саме „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 Рота”, „Ночной Дозор”, „Слушатель”, у Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська ДіВіДі Компанія" немає законних підстав вимагати захисту свого нібито порушеного права шляхом пред'явлення до відповідача позову про захист авторських прав і виплату компенсації за порушення майнових авторських прав. Згідно з п. "г" ч.І ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права й (або) суміжних прав має право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права й (або) суміжних прав, або виплату компенсації. Згідно п.33 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 10.06.2004 року №04-5/1107 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права й (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. У відповідності до ч.1,2 ст.1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як видно з тексту позовної заяви поданою Товариством з обмеженою відповідальністю „Українська ДіВіДі Компанія" та доданих до неї документів, в ній повністю відсутні належні докази заподіяння будь-якої шкоди позивачу, а деякі документи взагалі не відноситься до суті позовних вимог, пред'явлених до відповідача, крім того відсутні будь-які свідчення та документи, що підтверджують твердження позивача, що своїми діями відповідач унеможливив ведення ним підприємницької діяльності та інші обставини, зокрема не надано жодних доказів про наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням. На підставі вищезазначеного, представник відповідача заперечив проти поданого до відповідача позову в зв'язку з його необґрунтованістю, безпідставністю та невідповідністю заявлених вимог дійсним обставинам справи та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1-212/07, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що, згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 року у кримінальній справі № 1-212/07 по обвинуваченню [PERSON]у скоєнні злочину, передбаченого ст. 203-1 ч.1 КК України судом було встановлено, що, “починаючи з травня 2005 року по 02.12.2005 року [PERSON]., знаходячись за місцем мешкання у квартирі [ADDRESS], за допомогою раніше придбаного приводу DVD-RW SONY DW-V18A серії № 1118297 незаконно виробляв, зберігав і реалізовував диски для лазерних систем зчитування, на яких містилися контрафактні примірники аудіовізуальних творів, крім того, незаконно виробляв і зберігав твори, що містять порнографічний характер та незаконно зберігав обладнання для їх виробництва, а саме:” та далі перераховані примірники дисків з назвами творів, що зберігались у [PERSON] на загальну суму 7530-20 грн. Таким чином, вироком суду встановлено, що компакт-диски формату DVD на загальну суму 7530-20 грн. з записами аудіовізуальних творів, в т.ч. „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 Рота”, „Ночной Дозор”, „Слушатель” [PERSON]. зберігав. Доказів щодо їх відтворення та розповсюдження у матеріалах кримінальної справи немає. Крім того у матеріалах кримінальної справи немає документу, чи експертного висновку, згідно якого можливо було стверджувати, що аудіовізуальні твори, виключні авторські права на які на території України належать позивачу і які зберігались у відповідача, є контрафактними примірниками. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За вказаних обставин, посилання позивача про те, що з травня 2005 року по 02 грудня 2005 року відповідач здійснював відтворення та розповсюдження аудіовізуальних творів на компакт дисках формату DVD, в тому числі: “Пятый элемент”, “Такси”, “Такси 2”, “Леон”, “Авиатор”, “Блеф”, “9 рота”, “Ночной дозор”, “Слушатель” є безпідставними, в зв'язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. За обставини відмови у позові з позивача, відповідно до ст 88 ЦПК України, належить стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved