Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Проектно-будівельного підприємства «Поліс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи тим, що 17 квітня 2005 року його було прийнято на роботу на посаду виконроба у Проектно-будівельне підприємство «Поліс», а 30 грудня 2005 року звільнено з роботи за ст. 40 ч. 4 КЗпП України. Однак, на день звільнення з роботи відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, належного при звільненні, за період з 30 грудня 2005 року по день ухвалення рішення. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівникові від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. І ст. 117 КЗпП України зобов'язані виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначити розмір заборгованості самостійно позивач не може, оскільки відповідач не видає довідку про розмір заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов, пославшись на обставини, викладені вище. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що 17 березня 2006 року на ТОВ «Барлінек Україна» був складений акт про призупинення роботи в результаті простою, з яким позивач був ознайомлений, але від підпису відмовився, про що зроблено відповідний запис. Того ж дня був виданий наказ № 84-К про простій у роботі, у якому зазначався порядок нарахування заробітної плати за період простою згідно діючого законодавства, а саме п. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). В зв'язку з цим вимоги позивача про стягнення 1/3 частини тарифної ставки за час простою суперечать законодавству України, тому що Генеральний директор в складі комісії вправі вирішувати організацію виробництва та здійснювати управління підприємством на свій розсуд. Крім того, представник відповідача зазначив, що обов'язки головного інженера та директора по виробництву згідно їх посадових інструкцій дублюються. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив: Позивач працює головним інженером ТОВ „Барлінек Україна" з 2 листопада 2004 р. та виконує обов'язки посадової інструкції головного інженера від 16.03.2006 р., наказу № 4-в від 5.01.2006 р. (а.с. 8), наказу № 8-в від 24.01.2006 р. (а.с. 9), наказу № 22-п від 6.03.2006 р. (а.с. 10), наказу № 4/4-п від 9.01.2006 р. (а.с. 14), наказу № 4/1-п від 5.01.2006 р. (а.с. 11), наказу № 2-в від 1.01.2006р. (а.с. 13) . 17 березня 2006 р. генеральним директором ТОВ „Барлінек Україна" [PERSON] було видано наказ № 84-К, згідно якого для позивача встановлений простій в роботі та призупинено роботу головного інженера на невизначений термін (а.с. 12), з яким позивч ознайомлений, але від підпису відмовився (а.с. 20). Також 17 березня 2006 року на ТОВ «Барлінек Україна» був складений акт про призупинення роботи в результаті простою, з яким позивач був ознайомлений, але від підпису відмовився, про що зроблено відповідний запис (а.с. 21). Обов'язки головного інженера та директора по виробництву згідно їх посадових інструкцій дублюються, зокрема п.п. 5, 6 посадової інструкції головного інженера від 16.03.2006 р. головний інженер здійснює керівництво технічними службами підприємства і головному інженеру безпосередньо підпорядковуються головний механік, головний енергетик, майстер гаражу та інші головні спеціалісти технічних служб підприємства з підпорядкованими їм робітниками повністю відповідає п.п. 4, 5 посадової інструкції директора по виробництву від 16.03.2006 р. директор по виробництву здійснює керівництво технічними службами підприємства і директору по виробництву безпосередньо підпорядковуються головний механік, головний енергетик, майстри дільниць та інші головні спеціалісти технічних служб підприємства з підпорядкованими їм робітниками. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Генерального директора ТОВ “Барлінек Україна” [PERSON] про визнання наказу незаконним, стягнення 1/3 частини тарифної ставки за час простою, оскільки згідно ст. 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Саме такі умови і вказані в акті про простій в роботі головного інженера, про що виданий наказ по ТОВ “Барлінек Україна” від 17 березня 2006 року. Також про простій у роботі позивача свідчать його доповідні записки Генеральному директору ТОВ “Барлінек Україна” (а.с. 28-32) та дублювання головного інженера та директора по виробництву згідно їх посадових інструкцій. А тому, згідно п. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). В зв'язку з цим вимоги позивача про стягнення 1/3 частини тарифної ставки за час простою є безпідставними. Дані правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 34, п. 1 ст. 113 КЗпП України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed