Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що жиле домоволодіння [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку від 24 березня 1958 року. Земельна ділянка була надана йому на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих № 2 від 29 січня 1958 року для будівництва індивідуального жилого будинку. У подальшому він самовільно без дозволу на забудову побудував на вказаній земельній ділянці: нежилу прибудову літ. А/1, сіни літ. а1 -1, гараж літ. Г-1, сарай літ. Д-2, сарай літ. Ж-1. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво вказаних споруд не зачіпає нічиїх прав, просить визнати за ним право власності на нежилу прибудову літ. А/1, сіни літ. а1 -1, гараж літ. Г-1, сарай літ. Д-2, сарай літ. Ж-1, розташовані [ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не з явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 24 березня 1958 року, зареєстрованого у БТІ міста Маріуполя за № 18151 від 15 липня 1963 рокую Земельна ділянка [ADDRESS] площею 510 кв. м. була надана [PERSON] на підставі витягу з протоколу № 2 від 29 січня 1958 року засідання виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих. При обстеженні домоволодіння [ADDRESS] техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва сіней літ. а1 -1, гаражу літ. Г-1, сараю літ. Ж-1, нежилої прибудови літ. А/1, переобладнаної з літньої кухні літ. Б-1, сараю літ. Д-2, веранди 1-3, переобладнаної в жилу 1-3, коридору 1-1, кладової 1-2, кухні 1-4 в жилу 1-1, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ від 09 липня 2007 року. За висновком будівельно-технічної експертизи № 10 від 28 лютого 2008 року, конструкції самовільно збудованих будівель: сіни літ. а1 -1, гараж літ. Г-1, сарай літ. Ж-1, сарай літ. Д-2, нежила прибудова літ. А/1, переобладнана з літньої кухні літ. Б-1, переобладнане приміщення 1-3 з веранди в жилу площею 8,2 кв. м, переобладнане приміщення 1-1 з коридору 1-1, кладової 1-2, кухні 1-4 в жилу площею 19,2 кв. м, які належать [PERSON], розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області, не суперечать вимогам державних будівельних норм України, за виключенням па. 3.25* частина 3 ДБН 360-92** (відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни душу літ. Д-2 менше 1,0 м). Як вбачається з письмових заяв сусідів: [PERSON], який проживає [ADDRESS], та [PERSON], яка проживає [ADDRESS], вони не заперечують проти розташування сараю та гаражу на межі їх ділянки. Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. На підставі ст. 376 ч. 3, 5 ЦК України та

Outcome: approved