Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати та моральної шкоди мотивуючи тим, що знаходився в трудових відносинах з відповідачем. З 02.01.2001 року був прийнятий на роботу на базу відпочинку “Оріон” охоронцем в ВАТ “Атомпромсервіс”. Дане підприємство реорганізовувалося і на теперішній час іменується ТОВ “Укренергоальянс”. 20 вересня 2007 року він був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку із відміткою про звільнення позивача отримав 3 жовтня 2007 року. Оскільки трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, то невидача трудової книжки у встановлені законом строки, позбавила позивача можливості працевлаштування, і як слідство вимушеного прогулу. Тому позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який складає 10 днів. Відповідно до Закону України від 19.12.2006 року № 489-У з 01.07.2007 року мінімальна заробітна плата складає 440 гривень в місяць, тому середній заробіток складає 14, 87 грн. За час вимушеного прогулу, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити суму у розмірі 148 грн. 70 грн. ( 440 Х12= 5288 : 355= 14,87 Х 10 = 148,70). Також, відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, що состоять у трудових відносинах з роботодавцем , надаються щорічні відпустки із зберіганням на їх час заробітної плати. За час роботи у відповідача щорічної відпустки позивачу не надавалося. Мінімальна заробітна плата з 2001 року складала 118 грн. На місяць, встановлено Законом україни від 01.06.200- року № 1766-ІІІ, тому відпускні за цей період повинні складати 95 грн 73 коп. Мінімальна заробітна плата з 01.01. по 30.06.2002 року встановлена Законом України від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ в розмірі 140 грн. на місяць. З 01.07. по 31.12.2002 року у розмірі 165 грн. на місяць. За 2002 рік відпускні повинні складати 123 грн. 72 коп. В 2003 році мінімальна заробітна плата установлена Законом України від 26.12.2002 року № 372-ІУ з 01.01 по 30.11.2003 року в розмірі 185 грн. на місяць, а у січні 2003 року- 205 грн. відпускні складають за даний період 151 грн. 43 коп. Законом України від 26.12.2002 року № 372-ІУ і від 27.11.2003 року № 1344-ІУ мінімальна заробітна плата з 01.01 по 31.08.2004 року встановлена в розмірі 205 грн. на місяць, а з 01.09. по 31.12.2004 року у розмірі 237 грн на місяць. Розмір відпускних складає 174 грн. 96 коп. Мінімальний розмір заробітної плати у 2005 році встановлено Законом України від 23.12.2004 року № 2285-ІУ з 01.01. по 31.03.2005 р.- 262 грн на місяць. З 01.04.2005 року по 30.06.2005р- 290 грн., з 01.07. по 31.08.2005 року - 310 грн на місяць, з 01.09. по 31.13. 2005 року- 332 грн на місяць. Розмір відпускних складає за 2005 рік- 243 грн 65 коп. Відповідно до Закону України від 20.12.2005 року, № 3235-ІУ мінімальна заробітна плата з 01.01.2006 року по 30.06. 2006 року складає 350 грн на місяць, з 01.07.2006 року по 30.11.2006 року мінімальна заробітна плата складає 375 грн на місяць. Відповідно до Закону України від 19.12.2006 року № 489-У мінімальна заробітна плата з 01.12.2006 року по 31.03.2007 року складає 400 грн на місяць. Відпускні на думку позивача, за цей період складають 295 грн. 77 коп. За період з 01.04.2007 року по 20.09.2007 року відпускні складають 255, 60 грн. А всього відповідач, на думку позивача, повинен сплатити заробітну плату в розмірі 1734 грн. 92 коп. Також, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду у зв'язку з тим, що позивач втратив нормальні життєві зв'язки в наслідок затримки трудової книжки, що сприяло виникненню моральних страждань, які він оцінює у 1700 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить стягнути з ТОВ “Укренергоальянс” суму компенсації за невикористані відпустки у розмірі 1734 грн. 92 коп., за затримку трудової книжки суму у розмірі 148 грн. 70 коп., та суму моральної шкоди у розмірі 1700 грн. , і грошову суму у розмірі 50 грн. за отримання юридичної допомоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що позивач знаходився дійсно у трудових відносинах із відповідачем, трудову книжку позивач отримав 03 жовтня 2007 року. Відповідач згідно ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові повинен виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за 10 робочих днів. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяця роботи. За липень нарахована- 457, 85 грн. за 22 робочих дня; за серпень 2007 року нарахована- 466, 20 грн. За 22 робочих дня. ( 457, 85 + 466, 20 = 924, 05 / 44= 21,00 х 10 = 210 грн.) Отже за вимушений прогул в кількості 10 днів відповідач повинен сплатити позивачу 210, 00 грн. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують виплаті компенсації за невикористані відпустки. Позивач працював в ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” і компенсацію повинно виплачувати це підприємство. ТОВ “Укренергоальянс”- самостійна юридична особа яка не є правонаступником ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” та не брало на себе зобов'язання щодо виплати компенсації, що підтверджується наступними документами: протоколом про створення товариства, статутом, та наказом про прийняття позивача на роботу, а також наказом про звільнення за власним бажанням з ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг”. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не повинен виконувати зобов'язання іншої юридичної особи. Також зазначив, що звільнення позивачки з роботи відбулося без порушень законодавства, відповідач повністю розрахувався з позивачем по зарплаті та виплатив компенсацію за невикористану відпустку. Затримка з видачі трудової книжки відбулась не по умислу відповідача, а в наслідок таких обставин як велика відстань від головного офісу в м. Києві і бази відпочинку в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, а усі документи передаються потягом. Затримка видачі трудової книжки не може призвести до моральних страждань позивача. На підставі вище наведеного, представник відповідача визнав позовні вимоги в частині затримки видачі трудової книжки, іншу частину позовних вимог не визнав. Розглянув матеріали справи, вислухав сторони по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині затримки видачі трудової книжки позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 210 гривень, а в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі та суми моральної шкоди в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Позивач знаходився у трудових відносинах із відповідачем, 20 вересня 2007 року він був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку із відміткою про звільнення позивач отримав 3 жовтня 2007 року. Згідно ст. 235 КЗпП України відповідач у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові повинен виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за 10 робочих днів. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяця роботи. За липень нарахована- 457, 85 грн. за 22 робочих дня; за серпень 2007 року нарахована- 466, 20 грн. За 22 робочих дня. ( 457, 85 + 466, 20 = 924, 05 / 44= 21,00 х 10 = 210 грн.) Отже за вимушений прогул в кількості 10 днів відповідач повинен сплатити позивачу 210, 00 грн. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують виплаті компенсації за невикористані відпустки. Позивач до працевлаштування у відповідача працювала в ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” і компенсацію повинно виплачувати це підприємство. Позивач був прийнятий на посаду охоронця на б/в “Оріон” в ТОВ “Укренергоальянс” 01.06.2006 року. ТОВ “Укренергоальянс”- самостійна юридична особа яка не є правонаступником ЗАТ “Укрмашнафтогазлізинг” та не брало на себе зобов'язання щодо виплати компенсації, що підтверджується наступними документами: протоколом про створення товариства, статутом, та наказом про прийняття позивача на роботу, а також копією трудової книжки. При звільнені позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 357, 22 грн., що підтверджується довідкою виданою ТОВ “Укренергоальянс” № 14/08 від 17 січня 2008 року, тому в задоволені даної частини позовних вимог повинно бути відмовлено. Згідно ст. 116 ч. 1 Кодексу Законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, тому звільнення позивачки з роботи відбулося без порушень законодавства. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала. Між тим, в судовому засіданні позивачем не надано достатніх доказів про спричинення йому моральної шкоди в розмірі 1700 гривень, а саме тому, що не доведено наявності причинного зв'язку між спричиненням моральної шкоди завданого позивачу та протиправними діями відповідача. Саме тому, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди- відмовити. Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved