Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] в селі Василиха Ставищенського району Київської області у віці 83 роки померла її сестра [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала в селі Василиха Ставищенського району Київської області. Спадкоємців, які б проживали разом з нею до дня смерті немає. Відповідно до статей 1220,1223 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як видно із статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1272 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином строк для прийняття позивачкою спадщини після смерті сестри минув 07 травня 2005 року. Проте строк для прийняття спадщини позивачкою пропущений з поважної причини. Через похилий вік - понад 70 років та постійні хвороби ( інвалід І групи), позивачка була позбавлена можливості раніше звернутися до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. При зверненні до Ставищенської районної державної нотаріальної контори 22 січня 2008 року, позивачці було надано консультативне роз'яснення про пропуск нею строку на прийняття спадщини. Окрім того вона позбавлена можливості довести свої родинні стосунки з померлою через відсутність актових записів про народження за 1920 рік по селу Василиха Ставищенського району Київської області, що підтверджується повідомленням відділу РАЦС Ставищенського РУЮ. Сестра позивачки [PERSON] народилася [INFO] в селі Василиха Ставищенського району Київської області. ЇЇ батьками були [PERSON] та [PERSON]. 26 квітня 1954 року у виконкомі Василиської сільської ради вона одружилася з [PERSON], взявши при одруженні його прізвище, що підтверджується довідкою №16 від 22 січня 2008 року відділу РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області. Позивачка - [PERSON], народилася [INFO] в цій же сім'ї. 05 квітня 1953 року вона одружилася із [PERSON], взявши при одруженні його прізвище, що підтверджується відповідними свідоцтвами, виданими органами РАЦС. Слід зазначити, що [PERSON] на час смерті була власником земельної ділянки розміром 3,980 га на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ №034032 виданого на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 08 квітня 2003 року №166 та зареєстрованого 02 лютого 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 446. Проте Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлій, оскільки у вказаному державному акті по-батькові спадкодавиці вказано невірно “Нікіфорівна”. Позивачка просить суд: - визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], -- встановити факт, що позивачка - [PERSON] є сестрою померлої [PERSON], - встановити, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №034032 виданий на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 08 квітня 2003 року №166 за зареєстрований 02 лютого 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі належить [PERSON], яка померла [INFO] в селі Василиха Ставищенського району Київської області. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON]позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві позивачка. Представник відповідача Чернишук Т.С. в попередньому судовому засіданні позов визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, усну заяву відповідача про визнання вказаного позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в селі Василиха Ставищенського району Київської області у віці 83 роки померла сестра позивачки - [PERSON] (а.с.6), яка до дня смерті постійно проживала в селі Василиха Ставищенського району Київської області. Спадкоємців, які б проживали разом з нею до дня смерті немає (а.с.20). Відповідно до статей 1220,1223 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як видно із статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1272 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином строк для прийняття спадщини позивачки після смерті сестри минув 07 травня 2005 року. Проте строк для прийняття спадщини позивачкою пропущений з поважної причини. Через похилий вік - понад 70 років та постійні хвороби ( є інвалідом І групи) (а.с.21), вона була позбавлена можливості раніше звернутися до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. При зверненні до Ставищенської районної державної нотаріальної контори 22 січня 2008 року, позивачці було надано консультативне роз'яснення про пропуск нею строку на прийняття спадщини(а.с.7). Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Окрім того позивачка позбавлена можливості довести свої родинні стосунки з померлою через відсутність актових записів про народження за 1920 рік по селу Василиха Ставищенського району Київської області, що підтверджується повідомленням відділу РАЦС Ставищенського РУЮ (а.с.8). Сестра позивачки [PERSON] народилася [INFO] в селі Василиха Ставищенського району Київської області(а.с.11). ЇЇ батьками були [PERSON] та [PERSON]. 26 квітня 1954 року у виконкомі Василиської сільської ради вона одружилася з [PERSON], взявши при одруженні його прізвище, що підтверджується довідкою №16 від 22 січня 2008 року відділу РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області (а.с.12). Позивачка - [PERSON], народилася [INFO] в цій же сім'ї (а.с. 9). 05 квітня 1953 року позивчака одружилася із [PERSON] (а.с.10), взявши при одруженні його прізвище, що підтверджується відповідними свідоцтвами, виданими органами РАЦС. Слід зазначити, що [PERSON] на час смерті була власником земельної ділянки розміром 3,980 га на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ №034032 (а.с.13) виданого на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 08 квітня 2003 року №166 за зареєстрованого 02 лютого 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №446. Проте Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлій, оскільки у вказаному державному акті по-батькові спадкодавиці вказано невірно “Нікіфорівна”. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.п.2.9, 3.1, 3.2 “Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі” (затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованою в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647) заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженні або в паспорті.Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивачка через свій похилий вік та незнання про право на спадщину вчасно не змогла подати заяву до Ставищенської нотаріальної контори протягом 6-ти місяців, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила вищевказаний строк з поважної причини, і оскільки представником відповідача позов визнається, позов підлягає задоволенню: позивачці слід визначити для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри додатковий строк до 01 квітня 2008 року, який на думку суду є достатнім для прийняття спадщини. Оскільки відповідач Василиська сільська рада до пред'явлення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і під час розгляду справи не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved