overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Подовської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], [INFO] померла його мати [PERSON]. Після їх смерті залишилася незаповідана спадщина у вигляді рахунків [NUMBER], [NUMBER], відкритих у філії № 3149\09 в с. Подове Новотроїцької філії «Державного ощадного банку України». Позивач в силу своєї юридичної неграмотності пропустив встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батьків [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON]., померлої [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, підтвердив, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст.1220,1258,1261,1270,1272ЦК України: п.1-5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 р. “Про практику розгляду судами України справ про спадкування”, відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, внаслідок юридичної неграмотності, тому не знав, що необхідно звернутися з заявою до нотаріальної контори протягом шести місяців, а не по закінчені цього строку. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст.1272 ЦК України, таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного. ст.1220,1258,1261,1270,1272 ЦК України, п.1-5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року “ Про практику розгляду судами України справ про спадкування” і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, вказуючи на те, що у квітні 2007 року він домовився з відповідачем, який являється спадкоємцем за заповітом (посвідчений Сиваською селищною радою 27.12.2005 року № 322) після померлої [INFO] [PERSON]., про те, що після оформлення спадщини, [PERSON] продасть йому за 10000 грн. житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташований у [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу було укладено у простій письмовій формі, нотаріально посвідчити договір домовилися до 01.11.2007 року. Кошти в сумі 10000 грн. відповідач отримав повністю, про свідчить власноруч написана ним розписка. Але до теперішнього часу відповідач свого зобов»язання не виконав, посилаючись на відсутність коштів. Позивач просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями , спорудами та огорожею, розташований у [ADDRESS] , укладений між ним та відповідачем - дійсним та визнати за ним право власності на даний житловий будинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, вказані в позовній заяві, наполягає на задоволені позову . Відповідачі до судового засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Даний спір відноситься до цивільно-правових відносин і регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, сторони виконали всі умови договору - покупцем сплачено повну вартість нерухомого майна , продавець отримав повну вартість та передав нерухоме майно, але договір купівлі - продажу своєчасно не був оформлений нотаріально. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що при заповнені ощадної книжки було допущено помилку у написанні її по батькові, а саме замість [INFO] записали «[INFO]». На даний час вона має намір отримати кошти з рахунку. Коли звернулася до Новотроїцького відділення Ощадбанку , їй було відмовлено оскільки не вірно вказано її по батькові. Просить встановити факт, що рахунок [NUMBER], [NUMBER] відкриті у Новотроїцькій філії № 3149/05 «Ощадний банк України на дівоче ім'я [PERSON] дійсно належать їй. Заявниця в суді вимоги підтримала, посилаючись на підстави викладені в заяві. Наполягає на задоволенні заяви. Представник зацікавленої особи на ім'я суду надав заяву про слухання справи у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 року ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”. Предметом спору є факт належності документу і цей факт підтверджується письмовими доказами по справі. Таким чином, є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності документу. Враховуючи зазначене п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 долі із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 долі ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, який зареєстрований 16 січня 1999 року. Зазначає, що від шлюбу у них є неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. Вони не підтримують подружніх стосунків з відповідачем, не ведуть спільного господарства, так як втратили почуття поваги та любові один до одного через те, що відповідач зловживає алкоголем, сварки та скандали що виникали з цього приводу, у них відсутнє взаєморозуміння та злагода. У кожного своє життя, миритись вона не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про розгляд справи в друкованих засобах масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду їх сім”ї є втрата почуття любові та поваги один до одного із-за зловживаня відповідача алкоголем, сварки та скандали, які виникали між ними з цього приводу, відсутність взаєморозуміння та злагоди. Враховуючи те, що у позивача відсутнє бажання зберегти сім”ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім”ї суперечить її інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату судового збору при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу - покласти на позивача, оскільки вона бажає їх нести.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейні стосунки змінилися, вони стали байдужими один для одного. Протягом останніх двох років спільно не проживають. Відповідач має намір створити сім”ї з іншою жінкою, а тому такий стан речей є принизливим для неї. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити. Строк для примирення просить не давати. Вже два роки проживають окремо. Відповідач має іншу сім”ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить задовольнити. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив слідуючі факти. Сторони уклали шлюб 1 травня 1992 року, актовий запис № 4 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою. Між сторонами часто виникали суперечки та непорозуміння. Спроби сторін примиритися, налагодити сімейні стосунки результату не дали. Понад два роки проживають окремо, не підтримуючи жодних сімейних стосунків. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. При реєстрації розірвання шлюбу держмито слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача до повноліття дітей, оскільки діти знаходяться на її утриманні, а відповідач, як батько дітей, зобов'язаний по закону також їх утримувати і має таку можливість. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09.08.1997р., який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис №487. Питання про розірвання шлюбу вирішується в судовому порядку. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, живуть окремо. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Їй важко утримувати дітей самій, вона не працює. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, не працює, але працездатний. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Витрати по справі просить стягнути з відповідача. Відповідач позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів свого заробітку. Пояснив, що більше дітей на утриманні не має. Згоден сплачувати витрати, пов'язані з розглядом справи. Вислухавши думку позивача, враховуючи пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, в силу ст.181 СК України той із них, хто проживає окремо від дитини може добровільно брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі за домовленістю між батьками дитини, а коли домовленості немає - за рішенням суду. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує відповідно до ст.182 СК України стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також те, що останній має не працює, але працездатний і тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, - і вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини. Виходячи з наведеного, ст. ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить шлюб з відповідачкою розірвати. Обґрунтовуючи позов зазначає, що з відповідачкою по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09.08.1997р., який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №487. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], і які залишаться проживати з матір'ю. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Шлюб просить розірвати з тих підстав, що вони втратили почуття взаємопорозуміння, любові і поваги один до одного, в них постійно виникали сварки і конфлікти, напружені стосунки, різні інтереси, кожний з них вирішує свої проблеми самостійно, життя вдвох в квартирі стало нестерпним, стали зовсім чужими людьми. Примиритись не намагались, примирення між ними неможливо, сім'я розпалась остаточно, і тому шлюб між ними необхідно розірвати. Згоден нести витрати пов'язані з розглядом справи. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, примиритись не намагались, примирення між ними не можливе, просить витрати по справі стягнути з позивача. Вислухавши думку позивача, враховуючи позицію відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім'ю України “шлюб може бути розірваний у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими”. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони припинили подружні стосунки, не примирялися і збереження сім'ї неможливе. Суд приймає до уваги позицію відповідачки, так як вона сама позов визнала по всім обставинам, проти розірвання шлюбу не заперечує, пояснила, що разом не мешкають, почуття між ними втрачені. Відповідно до ст. 105, 110 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до повноліття дитини, оскільки дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач, як батько дитини, зобов'язаний по закону також її утримувати і має таку можливість. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2003р., який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис №573. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Їй важко утримувати дитину самій. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не працює, але працездатний. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Витрати по справі просить стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дитини, не заперечує, щоб аліменти на утримання дитини отримувала позивачка. Згоден сплачувати витрати, пов'язані з розглядом справи. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, в силу ст.181 СК України той із них, хто проживає окремо від дитини може добровільно брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі за домовленістю між батьками дитини, а коли домовленості немає - за рішенням суду. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує відповідно до ст.182 СК України стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також те, що останній інших непрацездатних осіб на утриманні не має, - і вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини. Виходячи з наведеного, ст. ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

У березні 2008 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні, позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що будинок [ADDRESS] належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2007 р. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON]та [PERSON]. Однак вказані особи у будинку не проживають з 2000 р. та знаходяться за межами України, їх мана у будинку нема. Вона сплачує усі комунальні послуги, проживає у вказаному будинку разом із своєю родиною, однак позбавлена можливості розпорядитися належним їй будинком, оскільки у будинку зареєстровані відповідачі. На підставі вищевикладеного позивачка просила визнати [PERSON]та [PERSON]. особами, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS], оскільки останні не проживають у будинку більше 6 місяців. Відповідачі у судовому засідання не з'явились по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Колишніх мешканців будинку знала, однак ніколи не бачила відповідачів, вони у вказаному будинку не проживали. Майна їх у будинку нема. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав аналогічні пояснення. Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно договору купівлі-продажу від 27.07.2007 р. будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON]. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON]та [PERSON]. Згідно довідки з квартального комітету с.Сартана відповідачі не проживають у будинку [ADDRESS] з 2000 р. Н Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймачем, а у разі спору судом. Житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках передбачених ч.3 ст.71 ЖК України. Проаналізував дослідженні у судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідно до ст.71, 163 ЖК України [PERSON]та [PERSON]. втрачають право користування житловим приміщенням у зв'язку з не проживанням у житловому приміщенні понад встановленого законом шестимісячного строку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

Позивач КП «Красноармійськтепломережа» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, в обґрунтування якого пояснив, що відповідачка проживає в квартирі, розташованій [ADDRESS] . У відповідності з вимогами ст.815 ЦК України, ст.64 ЖК України відповідачка користується опаленням і зобов'язана оплачувати житлово-комунальні послуги згідно зі ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, п.п.1 п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року. В порушення чинного законодавства оплата відповідачкою не здійснювалась, тому за період з 01.01.1999 року по 01.01.2008 року заборгованість за надані послуги по забезпеченню теплової енергії складає 2309,71 гривень, яку позивач просить стягнути на свою користь. Він також просить стягнути на свою користь судові витрати, сплачені ним при подачі позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в обсязі заявленого позову. Відповідачка, будучи повідомлена про день і час слухання справи, в судове засідання не з'явилась з невідомої причини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 226 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає [ADDRESS] (а.с.4). На ім'я [PERSON] відкрито особистий рахунок №30901 (а.с.7). Згідно вимог ст.815 ЦК України, ст.64 ЖК України відповідачка користується опаленням, тому повинна своєчасно вносити плату за надані позивачем послуги. Згідно копії особистого рахунку відповідачці [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 01.01.2008 року КП «Красноармійськтепломережа» надано послуг по забезпеченню теплової енергії в розмірі 2309,71 гривень, яку остання відмовляється сплатити добровільно і яка підлягає стягненню в судовому порядку (а.с.8). На підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 51,00 гривні та на користь КП «Красноармійськтепломережа» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 гривень, сплачені позивачем при подачі позовної заяви (а.с.2, 9).

Outcome: approved