Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ “Агровіта В” про стягнення орендної плати за договором оренди земельної ділянки за 2007 рік обгрунтовуючи їх тим, що 01.01.2003 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, що належить йому на праві власності на підставі державного акта серія КР №090134, виданого Кетрисанівською сільською радою за №238 від 01.01.2003 року, строком на п”ть років, тобто до 30.12.2007 року, за умовами якого орендар зобов”язувався за користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату в розмірі 1,5% від її вартості протягом року, але не пізніше 25 грудня кожного року, але в порушення цих умов відповідач не розрахувавзя за оренду в 2007 році й у добровільному порядку зробити це не бажає, тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати за 2007 рік яка становить 1073 грн., пеню в розмірі 37,55 грн., судовий збір в сумі 51 грн.,витрати на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Шимановська Г.Л. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечує проти їх задоволення вказуючи на їх безпідставність та пояснюючи, що розрахунок за оренду земельної ділянки позивача у 2007 році відповідачем не проведено з підстав форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком торгово-промислової палати України №4829 від 26.12.2007 р, а саме засухи протягом квітня-липня 2007 року на території Бобринецького району, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах ТОВ “Агровіта”, а тому за таких обставин та згідно п.6.5. Договору оренди землі відповідач звільняється від відповідальності за часткове, або повне невиконання зобов”язань. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено , що 01.01.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №238, зареєстрований Кетрисанівською сільською радою цього числа, оренди земельної ділянки позивача, №135, яка належить йому на праві власності згідно державного акта серія КР №090134, виданого Кетрисанівською сільською радою за №238 від 01.01.2003 року. Договір укладено строком на п”ть років, тобто до 30.12.2007 року, пунктом 2.1 та 2.5 якого передбачено, що орендар зобов”язувався за користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату в розмірі 1,5% від її вартості протягом року, але не пізніше 25 грудня кожного року. Згідно технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки №135, яка належить [PERSON]. Загальна нормативна грошова оцінка угідь станом на 1.01.2007 року становить 71576 грн., таким чином орендна плата за 2007 рік становить 1073 грн. (1,5% х 71576 грн.=1073 грн.). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутностві таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З висновку торгово-промислової палати України №4829 від 26.12.2007 р, встановлено, що внаслідок грунтової та повітряної засухи протягом квітня-липня 2007 року на площах товариства з обмеженою відповідальністю “Агровіта В” загинули посіви озимої пшениці на площі 70 га, ярого ячменю на площі 112 га, соняшнику на площі 50 га. Такі несприятливі умови є форс - мажорними обставинами, але даний висновок не містить конкретної інформації щодо загибелі посівів на земельній ділянці №135, що належить позивачу, не містить даний висновок й інформації про загибель всіх посіяних господарством у 2007 році сільськогосподарських культур. Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов”язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов”язання, якщо вона доведе, що це сталося внаслідок випадку або непоборної сили, з цією статтей й кореспондується п.6.5 Договору оренди землі, згідно якого сторони звільняються від відповідальності за часткове, або повне невиконання обов”язків, якщо воно відбулося за обставин, які виникли після укладення договору внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, та які призвели до неможливості виконання даного договору. Статтею 611 цього Кодексу передбачені правові наслідки невиконання зобов”язання, тобто відповідальність сторін договору, зокрема: припинення зобов”язання внаслідок односторонньої відмови від зобов”язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов”язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що за змістом вказаних норм Цивільного кодексу при форс-мажорних обставинах особа, яка порушила зобов”язання звільняється лише від відповідальності за його порушення ( сплата неустойки, відшкодувіння збитків і т.п.), це дає підставу зробити висновок про те, що в такому випадку ця особа не звільняється від виконання самого зобов”язання. Цей висновок кореспондується із ст.42 Господарського кодексу України, відповідно якого підприємництво - це самостійна, ініціативна, системна, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб”єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку й спростовує доводи представника відповідача про безпідставність позовних вимог. Згідно довідки ТОВ “Агровіта В” №20 від 11.04.2008р. відповідач частково розрахувався з позивачем за оренду землі у 2007 році натуроплатою на суму 160 грн., що не заперечив й сам позивач, тому розмір заборгованості за оренду землі за вказаний рік становить 913 грн.(1073 грн - 160 грн. =913 грн.), який на підставі викладеного слід стягнути з відповідача на користь [PERSON], й у цій частині задовольнити позовні вимоги. Щодо стягнення на користь позивача пені за невиконання зобов”язання в розмірі 37 грн.55 коп., то суд вважає, що у відповідності до ст.617 ЦК України та встановлених у судовому засіданні обставин вона стягненню не підлягає, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Не підлягають також задоволенню й позовні вимоги щодо стягнення з відповід ача понесених позивачем витрат на послуги адвоката в сумі 150 грн. так, як вони є необгрунтованими, позивачем не надано до суду договору про надання праволвої допомоги та розрахунку її суми у відповідності до Постанови Кабінкту Міністрів України від 27.04.2006 року №590, а надану як доказ оплати послуг довідку суд оцінює критично так, як цей документ не є фінансовим документом підтверджуючим відповідні фінансові розрахунки між адвокатом, як суб”єктом підприємницької діяльності та фізичною особою. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 81 грн., з яких 51 грн. судовий збір та 30 грн. витрати на ІТЗ судового розгляду справи.

Outcome: partial