Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 19.07.2006 року був укладений договір № 854, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти на придбання комп'ютера у сумі 2968,80 грн. на 12 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 18 липня 2007 року, а позичальник прийняв, належним чином використав та зобов'язався повернути кредит в цьому ж розмірі зі сплатою процентів у розмірі 23% річних за користування кредитом, комісійні винагороди, та інші платежі на умовах і в строки, визначені цим договором. Відповідач свої обов'язки за договором не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредиту станом на 19.11.2007 року в розмірі 1500,15 грн. Відповідно до умов кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позивальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожен день прострочення. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором. Відповідач надав в судове засідання заяву, згідно якої позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Матеріалами справи встановлено, що 19 липня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 854, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 2968,80 грн. строком на 12 місяців з терміном остаточного погашення кредиту 18.07.2007 року (а.с.4). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Відповідач за умовами договору зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, погасити заборгованість по кредиту до 18 липня 2007 року. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача (а.с.5), він не виконував свої зобов'язання, а саме: несвоєчасно сплачував відсотки за користування кредитом та погашав кредит, внаслідок чого виникла заборгованість в розмирі 1620,92 грн. Зазначене вище свідчить про те, що відповідач лише частково повернув кредит. Станом на 19 листопада 2007 року, неоплаченою залишається частина кредиту в розмірі - 1500,15 грн., заборгованість по простроченим відсоткам - 0,16 грн., пеня по простроченому кредиту - 120,61 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у термін встановлений відповідно договору. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді на користь позивача, сплачені ним при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved