overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить шлюб, укладений з відповідачкою 11.12.2004 року, розірвати. Обґрунтовуючи позов, позивач в позовній заяві та попередньому судовому засіданні зазначає, що з відповідачкою по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 11.12.2004 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №251. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]народження, яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2007 року по причині психологічної несумісності, втрати почуття взаємопорозуміння, любові і поваги один до одного. Вважає, що сім'я розпалась, поновлювати сімейні відносини він не бажає, так як у нього є друга жінка. Примирення між ними неможливо, і тому шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, також вважає, що примирення між ними неможливе, та просить суд шлюб розірвати. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в попередньому судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони припинили подружні стосунки, не примирялися і збереження сім'ї вважають неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO]н. на увесь час її навчання в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач у справі - є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження. В даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, ведуть окреме господарство, спільного бюджету не мають, мешкають окремо. Матеріальної допомоги від відповідача на утримання дитини позивачка не отримує, донька досягла повноліття, є студенткою 3 курсу Дніпродзержинського енергетичного технікуму, стипендію не отримує, не працює, прибутків ніяких не має, Дитина мешкає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Крім її підтримки, іншої матеріальної допомоги ні від кого не одержує. Відповідач працює і працездатний. На утриманні більше дітей не має. Просить витрати пов'язані з розглядом справи стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засідання позов визнав, не заперечував проти сплати аліментів на доньку, яка продовжує навчання на весь термін її навчання, згоден сплатити витрати пов'язані з розглядом справи. Третя особа - [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, згідно поданої суду заяви позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на своє утримання до закінчення всього строку свого навчання на користь позивачки. Просить витрати по справі стягнути з відповідача. Вислухавши думку позивача, враховуючи пояснення відповідача та заяву третьої особи, та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. В силу ст.199 СК України, якщо повнолітні донька або син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної підтримки, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-літнього віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Достовірно встановлено, що відповідач від утримання повнолітніх дітей ухиляється. Повнолітні діти, які вчаться, проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Ці обставини та факти підтверджуються доказами по справі: довідкою з місця проживання, копіями свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами, копіями паспортів синів, довідками з місць навчання дітей. Тому суд, з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища позивачки, дітей та відповідача, а саме: не одержання стипендії донькою та заробітної плати позивачкою та відповідачем, а також відсутності інших стягнень і крім того, кошти необхідні не тільки на оплату навчання, але і на придбання літератури, проїзд до місця навчання, харчування, одяг - приходить до висновку, що позов може бути задоволено в повному розмірі заявлених вимог, оскільки відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Відповідач працездатний, працює, має реальну можливість матеріально допомогти за увесь час навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-літнього віку або до закінчення строку навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що при заповнені ощадних книжок було допущено помилку у написанні його прізвища в російському варіанті, а саме замість [PERSON] записали «[PERSON]». На даний час він має намір отримати кошти з рахунку. Коли звернулася до Чкалівської філії Новотроїцького відділення Ощадбанку , йому було відмовлено оскільки не вірно вказане прізвище. Просить встановити факт, що ощадні книжки № [NUMBER], № [NUMBER] видані на ім»я [PERSON], в російському варіанті, дійсно належать йому. Заявник в суді вимоги підтримав, посилаючись на підстави викладені в заяві. Наполягає на задоволенні заяви. Представник зацікавленої особи на ім'я суду надав заяву про слухання справи у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 року ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”. Предметом спору є факт належності документу і цей факт підтверджується письмовими доказами по справі. Таким чином, є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Враховуючи зазначене п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 долі із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 долі ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася не заповідна спадщина у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай), та будинку. Після її смерті він звернувся до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини , але йому було відмовлено оскільки необхідно встановити факт родинних відносин. Просить встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] дійсно є його рідною матір'ю. Заявник в суді вимоги підтримав, посилаючись на підстави викладені в заяві. Наполягає на задоволенні заяви. Представник зацікавленої особи на ім'я суду надав заяву про слухання справи у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 року ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”. Предметом спору є факт родинних відносин і цей факт підтверджується письмовими доказами по справі. Таким чином, є підстави для задоволення заяви і встановлення факту родинних відносин. Враховуючи зазначене п.7,18 Ухвали Пленумові Верховного Судові України №5 від 31.03.1995 долі із змінами, внесеними згідно Ухвали Пленумові Верховного Судові України №15 від 25.05.1998 долі ”Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 13.02.1999 року вони уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO]. Протягом тривалого часу разом не проживають, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволені позовних вимог, просить шлюб розірвати, вважає, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні відповідачка на розірвання шлюбу згодна. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст.110,111,112,115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст.110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на утримання дитини, вказуючи на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути кошти на утримання дитини в розмірі &frac14; частини зі всіх видів заробітку однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття з дня подачі позову до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні відповідач не заперечує проти позову та згодний сплачувати аліменти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.16-18 Постанови ПВС України від 12.06.1998 р. “Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України”, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивача і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню . Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 51 грн. судового збору в доход держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.16-18 Постанови ПВС України від 12.06.1998 р. “Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України” і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 28.02.1987 року вони уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] -[INFO]. Протягом тривалого часу разом не проживають, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивачка наполягає на задоволені позовних вимог, просить шлюб розірвати, вважає, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні відповідач на розірвання шлюбу згодний. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст.110,111,112,115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст.110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 01.10.2004 року вони уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. Протягом тривалого часу разом не проживають, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивачка наполягає на задоволені позовних вимог, просить шлюб розірвати, вважає, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні відповідач на розірвання шлюбу згодний. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст.110,111,112,115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст.110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 04.03.1989 року вони уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Протягом тривалого часу разом не проживають, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволені позовних вимог, просить шлюб розірвати, вважає, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні відповідачка на розірвання шлюбу згодна. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст.110,111,112,115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст.110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]народження. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб з відповідачем розірвано 8.08.1995 року. З [INFO]відповідач вів антисуспільний спосіб життя, сім»єю не цікавився, не проявляв батьківської турботи та піклування відносно дитини, не допомагав матеріально, не виховував сина. З 1995 року відповідач виїхав на постійне місце проживання в США, з того часу зв»язків з сином не підтримує, не цікавиться життям дитини, не вчиняє жодних спроб довідатися про його долю. 30.04.1997 року вона уклала шлюб з [PERSON]. від якого [INFO] народився син [PERSON] . Сином від першого шлюбу [PERSON] опікується її чоловік [PERSON]., який виховує і утримує дитину, має його за рідного сина. Оскільки відповідач з 1995 року вихованням та матеріальним забезпеченням сина не займається, він перестав бути для сина батьком і його слід позбавити батьківських прав. Опікунська рада Франківської райадміністрації міста Львова своїм рішенням № 1 від 17.01.2008 року дала дозвіл на позбавлення батьківських прав [PERSON] . відносно сина [PERSON], [INFO]народження. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, суду пояснила, що відповідач з 1995 року виїхав за межі України в США, вихованням та матеріальним забезпеченням сина [PERSON] не займається, а тому син перестав вважати його батьком і його слід позбавити батьківських прав. Представник опікунської ради Франківської райадміністрації м. Львова в судове засідання не з»явився, однак опікунська рада подала до суду заяву в якій просить позовні вимоги задоволити, справу розглянути без їхньої участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, давши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. близько дванадцяти років разом з сином не проживає, його здоров'ям, фізичним і духовним розвитком та вихованням не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням опікунської ради Франківської райадміністрації м. Львова № 1 від 17.01.2008 року дано згоду на позбавлення [PERSON]. батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]народження. Отже, в судовому засіданні зібраними доказами доведено, що [PERSON] . ухиляється від своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]народження, оскільки не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, а тому відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України його слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]народження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON], мати позивачів, яка склала заповіт, згідно якого все її майно заповідалося позивачам в рівних частинах. Спадкове майно складається з житлового будинку розташованого на приватизованій земельній ділянці, площею 0,58 га., які знаходяться по [ADDRESS]. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але оформити право власності не можуть, так як відсутні правовстановлюючі документи, тому змушені звернутися до суду. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеними в позовній заяві, просили визнати за ними право власності на спадкове майно. Представник відповідача Заворсклянської сільради Полтавського району в судове засідання не з'явився, попередньо надавши телефонограму про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], мати позивачів, яка 31.10.1992 року склала заповіт, згідно якого все її майно заповідалося позивачам в рівних частинах. Спадкове майно складається з житлового будинку розташованого на приватизованій земельній ділянці, площею 0,58 га., які знаходяться по [ADDRESS]. Житловий будинок, відповідно свідоцтва про право власності, від 14.02.1989 року належав [PERSON], бабусі позивачів, яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] господарство було переведено на дочку - [PERSON] рішенням Заворсклянської сільської ради Полтавського району № 100 від 8.09.1989 року, але [PERSON] не переоформила на себе правовстановлюючи документи. Відповідно державного акту на право приватної власності на землю від 18.07.1998 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,58 га, яка розташована по [ADDRESS]. Позивачі своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, але не мають змоги оформити її так як на майно відсутні правовстановлюючі документи, тому враховуючи викладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього шкоду, заподіяну рибним запасам України незаконним виловом риби, в розмірі 68 гривень в державний бюджет Роздільнянського району Одеської області, при цьому посилається на те, що 28.07.2007 року, відповідач, знаходячись на Палійовському заливі в районі с. Богарка Роздільнянського району Одеської області, здійснив незаконний лов риби спінінгом в забороненому місці без дозволу, виловивши при цьому дві одиниці пиленгаса загальною вагою 0,6 кг, чим заподіяв шкоду рибним запасам на суму 68 гривень. Представник позивач просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справу був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач дійсно 28.07.2007 року на Палійовському заливі в районі с. Богарка Роздільнянського району Одеської області здійснив незаконний вилов риби, виловивши дві одиниці пиленгаса. Позовні вимоги підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення. Згідно такс, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України з 19.01.1998 року №32 розмір заподіяної рибним запасам України шкоди складає 68 гривень. Зазначена сума у відповідності до ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню на користь відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та просить визначити розмір частки в спільній сумісній власності та визнати право власності у порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що [INFO] в м. Одесі помер [PERSON] [INFO], якому належала на праві власності виданого Управлінням житолово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 18 травня 1994 року квартира №[ADDRESS] в м. Одесі загальною площею 57,4 кв. м., в якій [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частки не визначались, згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року м. Одеси про що в реєстраційній книзі зроблено запис під №[NUMBER]. Дружина та син померлого є спадкоємцями та за заповітом складеним від 19 травня 2004 року і мають успадкувати усе його рухоме та нерухоме майно включаючи частину в квартирі № [ADDRESS] в м. Одесі загальною площею 57,4 кв. м. 11 жовтня 2007 року позивачка отримала відповідь держаного нотаріуса Петрусенко Т.А. за № 2863, в якій йдеться про те, що для визначення розміру частки в квартирі №[ADDRESS] в м. Одесі, їй необхідно звернутися до Приморського районного суду м. Одеси та визнати за собою право власності на частку в вищевказаній квартирі. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Від представника відповідача надійшов лист з проханням розглядати справу за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заповіту, спадкоємцями [PERSON], який народився [INFO] є його дружина [PERSON] 1925 року народження та його повнолітній син [PERSON] 1960 року народження згідно заповіту, який було складено від 19 травня 2004 року в м. Одесі та затверджено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі під номером 2-2007. Відповідно до ст. 368 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 Цивільного Кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із спів власників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому частка [PERSON]. становить 1/3 частини зазначеної квартири. Саме на цю частку квартири за позивачкою слід визнати право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення 1110,94 грн. у якості плати за спожиту теплову енергію. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала, пояснив, що відповідачі є споживачами теплової енергії. Плату за спожиту теплову енергію провадять не у повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 1110,94 грн. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про місце та час слухання справи були повідомлені, причину неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності не з'явившись відповідача у зв'язку з їх неявкою без поважних причин на підставі наявних даних та доказів. Судом встановлено, що КП „Теплопостачання міста Одеси” забезпечує тепловою енергією в плановому порядку квартиру №[ADDRESS], в м. Одесі. Згідно розрахунку КП „Теплопостачання міста Одеси” відповідач має заборгованість за теплову енергію в сумі 1110,94 грн. і порушуючи ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.07.2004р. № 1875, п.23 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України» від 30.12.1997 р. №1497, п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2004 р. № 630 не сплачували за використану тепловуенергію у повному обсязі.

Outcome: approved