overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до свого батьки [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь, у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви на період навчання, але не більше, ніж до досягнення її 23 річного віку. На підтвердження своїх вимог, позивачка вказує на те, що відповідач є її ріднім батьком, проте відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, але може надавати таку допомогу оскільки він працює та отримує заробітну плату більше 1700 грн., з якої виплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини. На підтвердження своїх вимог, позивачка посилалась на те, що вона є рідною донькою відповідача який сплачував на її утримання аліменти, але 29 ноября 2007 року вона досягла півноліття і стягування аліментів було припинено. У судовому засіданні позивач з'явився, відповідач позов визнав, просить клопотання доньки задовольнити, стягувати аліменти на її користь. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу відповідач має доньку [PERSON] [INFO], яка згідно з довідкою № 124 від 30 січня 2008 р. навчається на 1 курсі денного відділення Ровеньківського факультету Луганського національного педагогічного університету імені Тараса Шевченка з 1 серпня 2007 року до 30 червня 2011 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно довідки від 20 лютого 2008 року, позивач дійсно має можливість надавати доньки матеріальну допомогу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на продовжування навчання, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. З відповідача згідно до ч.3 ст.88 ЦПК України також підлягає стягнення судових витрат - судового збору у сумі 51 грн. та оплати за інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 гривня. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що його батьками були : [PERSON] і [PERSON]. Вони померли : мати в [INFO] році, батько в [INFO]році. Від спільного шлюбу вони мали двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] року народження і [PERSON]. Сестра проживала по [ADDRESS] з чоловіком [PERSON]. Дітей у них не було. Чоловік помер [INFO] року. Крім власного будинку у сестри були грошові заощадження, які вона зберігала в Кам»янсько-Дніпровському відділенні Ощадбанку Україна № 3009 у філії села Дніпровка № 3009/04 на рахунку [NUMBER]. 21 липня 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Дніпровською сільською радою і зареєстрований за № 215, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. В зв»язку з тим що вона мала похилий вік, тяжко хворіла, жилий будинок продала і переїхала на постійне місце проживання до позивача в село Велика Знам»янка, де він її доглядав до смерті [INFO] року. Позивач прийняв спадщину, яка складалася з грошових заощаджень, які зберігалися в Кам»янсько-Дніпровському відділенні Ощадбанку Україна № 3009, шляхом оперативного управління, зберігав документи померлої. Заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини позивач не подавав. Позивач просить встановити факт прийняття ним, [PERSON] спадщини після [PERSON], померлої [INFO] року. Визнати за ним, [PERSON] право власності на грошові заощадження, які зберігаються у філії Кам»янсько-Дніпровського відділення ощадного банку України №3009/04 на рахунку [NUMBER]. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Заперечень проти позову не мають. Згідно ст.256 ЦПК України, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку від якого залежить встановлення особистих або майнових прав громадян, то у судовому порядку такі права можуть бути встановлені. Згідно ст..1262 ЦПК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати і сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню так як підтверджується: свідоцтвами про смерть, про одруження, заповітом, ощадною книжкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

2 грудня 2005 року між ЗАТ «Український мобільний зв'язок» та [PERSON]. був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку. Позивач (ЗАТ «Український мобільний зв'язок» ) звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, в судове засідання не з'явився, представник надіслав до суду заяву з проханням про заочний розгляд справи у відсутність представника. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином в наслідок чого суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлеглим частковому задоволенню по таким підставам. Згідно зі ст.509 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання на момент укладення договіру. Як свідчать матеріали справи, відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання, вона не своєчасно сплачувала за послуги в наслідок чого договір на надання послуг з нею був припинений 29 липня 2007 року. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визнаних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Сума боргу за послуги мобільного зв'язку складає 666.17 грн. Крім вказаних вимог позивач наполягає на відшкодуванні судових витрат в сумі 81 грн. і наполагає на відшкодуванні штрафних санкцій в сумі 490.46 гривень. Судом встановлено, що відповідачка не виконала свої зобов'язання щодо своєчасної сплати послуг мобільного зв'язку згідно вказаного договору, а тому сума боргу належить стягненню. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ст.625 ЦК України. Стягненню підлягають також судови витрати та штрафні санкції.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

20 лютого 2007 року між ЗАТ «Український мобільний зв'язок» та [PERSON]. був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку. Позивач (ЗАТ «Український мобільний зв'язок» ) звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, в судове засідання не з'явився, представник надіслав до суду заяву з проханням про заочний розгляд справи у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином в наслідок чого суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлеглим частковому задоволенню по таким підставам. Згідно зі ст.509 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання на момент укладення договіру. Як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, він не своєчасно сплачував за послуги, в наслідок чого договір на надання послуг з ним був припинений 30 листопада 2005 року. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визнаних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Сума боргу за послуги мобільного зв'язку складає 195.24 грн. Крім вказаних вимог позивач наполягає на відшкодуванні судових витрат в сумі 81 грн. Крім того позивач наполагає на відшкодуванні штрафних санкцій в сумі 865.84 грівень. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної сплати послуг мобільного зв'язку згідно вказаного договору, а тому сума боргу належить стягненню. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ст.625 ЦК України. Стягненню підлягає також судови витрати. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог стосовно штрафних санкцій. Сума штрафних санкцій складає 865.84 гривень, але позивач у своєму позові не навів доказів стосовно розміру штрафу, у судове засідання не з'явився і не дав пояснення суду чому розмір штрафу в 4 разів перевишчує суму заборгованності. Термін дії договору був не значним, складав п′ять місяців (з 21.02.07 по 29.07.07), при цьому був тимчасово обмежений з 11.04.07 по 29.07.07. Таким чином відповідач користувався зв'язком тільки один місяць 20 днів. При таких обставинах в задоволенні вказаних вимог, на думку суду, позивачеві слід відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у розмірі 1\3 частки його доходів щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (прибутку) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони є подружжям згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22 вересня 1990 року (а.с. 3). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, що підтверджено довідкою Голови ЖБК 48 (а.с. 6). Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, які є на її утриманні, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано та він підлягає задоволенню. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 51 гривня та витрати по інформаційно - технічному забезпеченню справи в сумі 30 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивач просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою . Позовні вимоги мотивовані тим, що він 25 липня 1998 року уклав шлюб з відповідачкою . Від шлюбу вони мають 2-х неповнолітніх дітей ,[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Сумісне життя позивача з відповідачкою не склалося, так як вони постійно спорили та скандалили. Сумісного господарства вони не ведуть. Позивач не проживає с відповідачкою з кінця 2007 року . Спору про розділ майна не має .Діти проживають з відповідачкою .У теперішній час, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити та пояснив , що проживає з іншою жінкою та має намір заключити шлюб з нею . Відповідачка у судове засідання з'явилася , проти розірвання шлюбу не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідачки , яка не заперечувала проти розірвання шлюбу , суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та повинні бути задоволені по наступних підставах: Згідно ст. 112 СК України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, або інтересам їх дітей, маючих суттєве значення. При цьому судом встановлено, що шлюб сторони зареєстрували 25 липня 1998 року , актовий запис № 246 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про народження, позивач та відповідачка мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , яки проживають разом з відповідачкою . (а.с.9). Суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась, шлюб існує формально, сторони не ведуть сумісного господарства, відновити родину неможливо. Подальше життя подружжя та збереження родини буде суперечити як інтересам подружжя, так і інтересам їх дітей. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні поясненнями позивача та відповідачки , яка не заперечувала проти розірвання шлюбу . З урахуванням всіх обставин по справі суд вважає, що при таких обставинах шлюб необхідно розірвати, поклавши витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу на позивача . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати її шлюб з відповідачем . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона 06 липня 2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина , [PERSON], [INFO] . Сумісне життя позивачки з відповідачем не склалося, так як вони постійно скандалили. Сумісного господарства вони не ведуть з кінця 2007 року . Позивачка з дитиною не проживають с відповідачем, з січня 2008 року , у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідач у судове засідання з'явився , проти розірвання шлюбу не заперечував Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача , який не заперечував проти розірвання шлюбу , суд вважає, що вимоги позивачки засновані на законі та повинні бути задоволені по наступних підставах: Згідно ст. 112 СК України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, або інтересам їх дітей, маючих суттєве значення. При цьому судом встановлено, що шлюб сторони зареєстрували 06 липня 2002 року, актовий запис № 11 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про народження, позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина , який проживає разом з позивачкою . (а.с.8). Суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась, шлюб існує формально, сторони не ведуть сумісного господарства, відновити родину неможливо. Подальше життя подружжя та збереження родини буде суперечити як інтересам подружжя, так і інтересам їх дитини. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні поясненнями позивачки та відповідача . З урахуванням всіх обставин по справі суд вважає, що при таких обставинах шлюб необхідно розірвати, поклавши витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу на відповідача . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги. Позивачка [PERSON]. у судовому засіданні пояснила, що просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], тому що сімейне життя не склалося, через різні погляди на виховання дітей, сімейні відносини носять формальний характер, подружжя втратило між собою почуття поваги, кохання одного до одного, позивачка має намір укласти нову сім'ю. Суперечок про розподіл майна придбаного в період шлюбу або з питань виховання неповнолітньої дитини, яка є від спільного життя - не мають, оскільки дитина залишається з позивачкою. Відповідач повністю визнав позов, тобто всі обставини, які відповідно до юридичного складу, пердбаченого статтею 112 СК України, є необхідними для задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 ЦПК України. Згідно з ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, вивчивши обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а також обставини, яки визнав відповідач, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. У чинність ст. 109 п.3 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка й що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, а також права їх дітей. У чинність ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них і інтересам їх дітей. Судом встановлено, що у юридичний шлюб сторони вступили 01 травня 1995 року, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Виконавчим комітетом Гурзуфської селищної ради м.Ялта Республіки Крим (арк.спр.6). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.спр.7). Оригінал оглянутий в судовому засіданні. Як слідчить з пояснень сторін, однією родиною чоловік і жінка не живуть на протязі одного року, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного. Чоловік і жінка втратили один до одного не тільки почуття любові, але й почуття поваги, сторони на примирення не згодні. Суперечок з питання розподілу майна придбаного в період шлюбу та виховання дитини сторони не мають. Дитина зі згоди відповідача проживає разом з позивачкою. При таких обставинах позов підлягає задоволенню, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка й після розірвання шлюбу, права сторін не будуть порушені. Витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку кожного місяця на її користь на утримання сина [PERSON] у зв»язку з його навчанням. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1987 року, а/3 № 46. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який у теперішній час навчається у С-Будській ЗОШ №2 . Шлюб з відповідачем розірваний. [PERSON] не надає необхідну допомогу на навчання сину [PERSON]. Син потребує матеріальної допомоги, яка пов»язана з витратами, на харчування, одяг , на придбання навчальних посібників та інше , але батько відмовився надати таку допомогу сину, незважаючи на те, що має таку можливість. Вона, позивачка , отримує маленьку зарплату, сторонніх доходів немає. Відповідач працездатний і має можливість надати допомогу сину. Просить стягнути матеріальну допомогу на навчання сина у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивачка на своїх вимогах наполягає, змінила їх , просить стягнути з відповідача щомісячно по 150 грн. матеріальної допомоги на сина. Відповідач [PERSON] позов визнав, згоден виплачувати щомісячно по 150 грн. на період навчання сина у школі. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги [PERSON]обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі ст.ст.199,200 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України: „ Якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують допомоги, батьки зобов'язані утримувати Ії до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.” Згідно ст.200 Сімейного Кодексу України: „ Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.” Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], -[INFO], що вбачається з свідоцтва про народження останього ( л.д.4). Згідно довідки С-Будської ЗОШ №2, [PERSON] у 11-Б класі цієї школи ( л.д.7) і у зв”язку з навчанням потребує матеріальної допомоги . Відповідач працездатний , і має можливість надавати допомогу, не заперечує виплачувати сину по 150 грн. на місяць. Син знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою С-Будської міської Ради. (л.д.6). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою. Просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 61388 гривень який складається з 60840гривень заборгованості за договором позики, 23 гривні нарахування індексу інфляції за час прострочення платежу, 525 гривень нарахування трьох процентів річних від простроченої суми, посилаючись на те, що 26 грудня 2006 року між нею та відповідачем було укладено договір позики коштів, згідно якого вона передала відповідачу 12 тис. доларів США, що еквівалентно 60840грн., суму обумовленої позики він зобов'язався повернути до 01.09.2007 року. Однак, у зазначений термін відповідач суму боргу не повернув, від прямих відповідей ухиляється, грошові кошти не повернув, що змусило позивачку звернутися до суду за стягненням суми боргу, та пов'язаних з цим судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви позовні вимоги підтримала повністю, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Судом дослідивши матеріали справи встановлено: Відповідно до розписки від 26.12.2006 р відповідач [PERSON]отримав від [PERSON] 12000 доларів США. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підставі укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичається. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем в судове засідання доказів повернення грошових коштів по договору позики позивачу не надано, зобов'язання про повернення боргу не виконано, вказаний борг в сумі 61388грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved