overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи відділ містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Яготинської РДА, державне управління охорони навколишнього природного середовища в Київської області, Яготинська районна санітарно - епідеміологічна станція, відділення державного пожежного нагляду м.Яготин , Яготинська міська рада Київської області, про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно, в котрій зазначено, що позивач 28 січня 1989 року придбав у [PERSON][ADDRESS], про що складено відповідну розписку. Згідно виписки з протоколу № 12 від 9 грудня 1988 року засідання виконавчого комітету Яготинської міської ради [PERSON] наданий дозвіл на продаж позивачеві вказаного будинку. Відповідно до наказу № 21 по Яготинському бурякорадгоспу від 21 грудня 1988 року на позивача була переоформлена земельна ділянка під будинком площею 0,06 га. 27 листопада 1990 року [PERSON] померла, та договір купівлі - продажу будинку оформлений нотаріально не був. Єдиним спадкоємцем майна померлої є [PERSON] - відповідач по справі. Так як, після того як [PERSON] отримала від позивача гроші за проданий нею будинок, позивач почав розпоряджатися ним та перебудував будинок без належного дозволу, то просив визнати за ним право власності на самочинне збудоване нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Представники відділу містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Яготинської РДА, державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київської області, Яготинської районної санітарно - епідеміологічної станції, відділення державного пожежного нагляду м.Яготин , Яготинської міської рада проти позову не заперечували з тих мотивів, що істотних порушень будівельних, норм і правил, вимог природоохоронного законодавства, порушень норм та правил протипожежної безпеки, державних санітарних норм і правил при будівництві та експлуатації будинку не виявлено. Перевіривши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін та думку представників третіх осіб, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про продовження строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставу своїх вимог спирається на те, що[INFO] року в с. Попівка, Маньківського району, Черкаської області, померла тітка позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок, земельну частку (пай), майновий пай та на інше майно в с. Попівка. За життя тітка вчинила заповіт на все належне їй майно на ім'я позивача. Позивач є єдиним спадкоємцем. Проте оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки ним пропущений строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Це пояснюється тим, що позивач не знав про те, що є заповіт на її ім'я. В даний час позивач знає про заповіт і має можливість оформити спадщину відповідно до чинного законодавства, що і змусило його звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник Попівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 1223, 1233, 1234, 1268, 1270, 1272 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні,[INFO] року в с. Попівка, Маньківського району, Черкаської області, померла тітка позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок, земельну частку (пай), майновий пай та на інше майно в с. Попівка. За життя тітка вчинила заповіт на все належне їй майно на ім'я позивача. Позивач є єдиним спадкоємцем. Проте оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки ним пропущений строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Це пояснюється тим, що позивач не знав про те, що є заповіт на її ім'я. В даний час позивач знає про заповіт і має можливість оформити спадщину відповідно до чинного законодавства, але для цього необхідно продовжити термін подачі заяви до нотаріальної контори, отже причину пропуску терміну на подачу заяви про прийняття спадщини суд вважає за поважну, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права власності на самочинну забудову в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] року в с. Чорна Кам'янка, Маньківського району, Черкаської області, померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок по[ADDRESS]. За життя мати вчинила заповіт на ім'я позивача. В шестимісячний термін позивач прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матір'ю по день її смерті у спадковому будинку. Проте оформити будинок в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Районна архітектура не заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинну забудову, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у його відсутності. Представник Чорнокам'янської сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає і просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 376, 1222,1235, 1238, 1261, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому [INFO] року в с. Чорна Кам'янка, Маньківського району, Черкаської області, померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок по[ADDRESS]. За життя мати вчинила заповіт на ім'я позивача. В шестимісячний термін позивач прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матір'ю по день її смерті у спадковому будинку. Проте оформити будинок в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Районна архітектура та інші відповідні районні служби не заперечують проти визнання за позивачем права власності на самочинну забудову, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач пред'явила позов до відповідача і просить: - встановити факт володіння жилим будинком [ADDRESS] померлим [PERSON]; - визнати право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] за нею - [PERSON] В попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач - Ковалинська сільська рада Переяслав-Хмельницького району позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути без участі представника, що стверджується довідкою у справі. Третя особа - Переяслав-Хмельницьке БТІ не заперечує проти позову, просять розглянути справу без участі представника БТІ, що стверджується довідкою у справі. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи встановив наступне. При житті [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], що підтверджується показами представника позивача, матеріалами справи тощо. Вартість цього домогосподарства становить 12 833 грн. 07 червня 1995 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Ковалинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району та зареєстровано в реєстрі за №57. [INFO] року [PERSON] помер. Отже, в суді знайшов підтвердження факт, який має юридичне значення - володіння покійним при житті відповідним майном. Від встановлення цього факту залежить виникнення права позивача на спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо його майна. Коли позивач звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, нотаріус в оформленні спадщини на даний житловий будинок відмовив, бо спадкодавець при житті не мав правовстановлюючого документа на це майно, а також не проведено його державну реєстрацію. У зв'язку з цим, позивач звернулася з позовом до суду. Оскільки спадкоємець відповідно до вимог закону вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця, суд вважає необхідним визнати за нею право на спадщину відповідного нерухомого майна. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню, бо ґрунтується на законних вимогах. З огляду на обставини справи, беручи до уваги положення ч.4 ст.130 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач пред'явив позов до відповідача і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, посилаючись на те, що він із поважних причин пропустив відповідний строк. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити посилаючись на те, що в період з 13.05.2005 р. по 10.06.2006 року, він знаходився на лікуванні, а також не знав про існування заповіту і тому пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідач - Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, просять справу розглянути без їхньої участі, позов визнають. Третя особа - Горбанівська сільська рада позов підтримує, справу просить розглянути без участі представника. Суд, вислухавши позивача, та дослідивши матеріали справи встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо її майна. Позивач являється спадкоємцем померлої за заповітом. В установлений законом позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори з поважних причин, оскільки перебував на лікуванні, а також не знав про існування заповіту. Державним нотаріусом державної нотаріальної контори позивачу було письмово відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для звернення в нотаріальну контору по питанню прийняття спадщини. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду. В суді встановлено, що позивач будучи спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, відповідно до вимог ст.1270 ЦК України не звернувся до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини в установлений законом строк - шість місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Причиною несвоєчасного звернення в нотаріальну контору є перебування на лікуванні в період з 13.05.2005 р. по 10.06.2005 року, що підтверджується довідкою у справі. Вказану причину суд визнає як поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору протягом двох місяців з дня набрання рішення суду законної сили. З огляду на обставини справи, беручи до уваги положення ч.4 ст.130 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вказує, що 6 листопада 1997 року він уклав шлюб з відповідачкою, від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою тому, що спільне життя з відповідачкою не склалося, з 2000 року шлюбні відносини не підтримують, він має другу сім*ю, відповідачка також має другу сім*ю. Відповідачка судове засідання не з*явилася, про причини своїй неявки суду не повідомила, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується почтовим повідомленням, суд визнав причини неявки відповідачки неповажними. За згодою позивача, суд розглянув справу відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів і ухвалив заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 6 листопада 1997 року, від спільного життя мають доньку [PERSON] [INFO]. Сторони однією сім*єю не проживають з 2000 року, спроб до примирення не здійснювали, бажання на збереження сім*ї у сторін не має. Позивач має в другої сім*ї дитину. Суд вважає, що на грунті різних поглядів на права і обов*язки подружжя, між сторонами склалися вкрай неприязнені відносини, що призвело до втрати почуттів любові, взаємоповаги. Суд вважає, що сім'я фактично розпалась, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у попередньому судовому засіданні підтримав його і пояснив, що [INFO] в м.Стара Русса Новгородської області Російської Федерації померла його мати [PERSON]., яка на день смерті мала право на земельну частку (пай) площею 2,62 умовних кадастрових гектара землях колективної власності колишнього КСП ім.Шевченка с.Борисівка, Іллінецького району, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 052493, виданим головою Іллінецької райдержадміністрації 15 липня 2002 року. За життя все своє майно мати заповіла йому. Окрім нього спадкоємцями першої черги за законом на майно покійної є його брати [PERSON]. та[PERSON], однак спадщини після смерті матері вони не приймали та на неї не претендують, про що свідчать їх заяви. Іллінецька державна нотаріальна контора не видає йому свідоцтво про право на спадщину, оскільки він пропустив строк прийняття спадщини. Причиною пропущення нею такого строку є те, що про сертифікат він дізнався лише в жовтні 2007 року. Тому він просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Представник відповідача - юрист Іллінецької міської ради Сторожук М.С. В. позов визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, вирішити справу у порядку її до судового провадження і задовольнити позов, оскільки вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON](а.с.4), заповітом [PERSON]. (а.с.5), копіями свідоцтв смерть [PERSON]. та [PERSON] (а.с.6, 7), заявами [PERSON]. та [PERSON] про відмову від спадщини (а.с.8, 9), довідкою виконкому Іллінецької міської ради (а.с.13), копією сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.14), витягом із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.15). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає доведеними вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

Згідно ухвали Смілянського міського суду від 25 лютого 1999 року позивачка є власником 1/6 частини будинковолодіння [ADDRESS]. [PERSON] просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване приміщення мансарди „А2” в будинку, так як вона не отримувала відповідного дозволу на її будівництво та не прийняла її в експлуатацію. Представник відповідача позов визнав повністю. [PERSON] також позов визнав повністю, пояснивши, що приміщення будувалось під час шлюбу з позивачкою, проте він не заперечує проти визнання за нею права власності на вказане приміщення, так як за ухвалою суду від 25 лютого 1999 року належна йому частина будинку була передана у власність дружини і на той час мансарда вже існувала, хоча остаточно обладнана в жиле приміщення вже після цього. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно довідки управління головного архітектора від 4 липня 1988 року [PERSON], за договором про надання у безстрокове користування, рішенням Смілянського міськвиконкому від 29 грудня 1987 року № 4684 відведена земельна ділянка та надано дозвіл на проведення добудови до жилого будинку за вказаною адресою. З пояснень позивачки та [PERSON] вбачається, що добудова мансарди була розпочата ще у 1989 році, проте ніхто не звернув увагу на те, що вона не внесена в технічну документацію і це було виявлено лише після виготовлення технічного паспорта на будинок Смілянським відділком ЧОБТІ у травні 2007 року. Також вони пояснили, що будівництво фактично здійснювалось за спільні кошти сім'ї, але остаточно воно було завершено тоді, коли [PERSON] стала власником частини будинку за ухвалою суду, і [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на новостворене майно за дружиною. Відповідно до ст. 376 ч. 4 ЦК України, якщо користувач земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню. Проте [PERSON], який є користувачем земельної ділянки за вказаною адресою, не заперечує проти вимог позивачки, а тому за нею необхідно визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з врахуванням також висновку управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин м. Сміла та того, що при цьому не порушуються права суміжних землекористувачів. Оскільки інвентаризаційна вартість спірного майна становить 6446 грн. з позивачки необхідно достягнути в повному об'ємі судовий збір На підставі ст. ст. 328, 331, 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

У листопаді 2007 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій позивачка вказала, що із 15.06.1985 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 1993 р. н. Вимагає стягнути кошти у розмірі половини заробітку (доходу) на користь дочки, оскільки відповідач не надає матеріального утримання у добровільному порядку. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Змінила розмір позову: вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі чверті заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки до її повноліття. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] тричі у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви відповідача, він проти позову не заперечує, просить суд розглянути справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 13.03.2008 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Згідно згаданим доказам відповідач [PERSON] припинив надавати утримання дочці у добровільному порядку з листопада 2005 р. Відповідно до свідоцтва про народження дитина народилися [INFO], а її батьками вказані сторони. За довідкою міської ради неповнолітня перебуває на утриманні позивачки. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У даному випадку, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 51 грн., від сплати якого позивачка була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-12 00:00:00

У листопаді 2007 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка вказала, що із 15.11.2003 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 2004 р. н. Вимагає розірвати вказаний шлюб, оскільки відповідач створив неможливі умови для спільного проживання. Тому з квітня 2007 р. сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Посилаючись на ст. ст. 105, 112 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб та покласти видатки за реєстрацію розлучення на відповідача. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач тричі у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 13.03.2008 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. В судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з квітня 2007 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 15.11.2003 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого [INFO] народилася дитина. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. ст. ст. 79, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України суд міркує за необхідне стягнути витрати в справі, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, тільки з відповідача, оскільки на утриманні позивачки залишається неповнолітня дитина. Враховуючи викладене,

Outcome: approved