Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-18 00:00:00

Позивач 14.07.2004 року звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Підставою своїх вимог вважає те, що в жовтні 2001 року вона разом із своєю сім”єю придбали будинок по [ADDRESS] м.Монастирище Черкаської області. На присадибній ділянці біля будинку знаходиться колодязь, іншого джерела постачання води до будинку немає. У червні 2002 року вуличний кооператив по газифікації житлових будинків по вул. І.Франка в м. Монастирище не узгодивши дії по виконанню земельних робіт з органами влади та комунальними службами міста, знаючи про місцезнаходження водопроводу і про те, що він перебуває в приватній власності, навмисне під час їх відсутності, переслідуючи корисливі мотиви і пропонуючи написати письмовий відказ від користування водопроводом, знищив трубопровід по якому подавалася вода до колодязя, чим привів його в непридатний стан. Цими діями вуличний кооператив умисно знищив 130 м трубопроводу, вартість якого становить 1495 грн і яку вона просить стягнути із відповідача. Крім цього, знищенням водопроводу її та членам її сім”ї заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 3000 грн., оскільки не могла в зв”язку із відсутністю води проживати у будинку, завершити будівельні роботи, жити у нормальних умовах. Просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 2536,77 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. з вуличного кооперативу в особі голови кооперативу [PERSON]. Судові витрати віднести на відповідача. Ухвалою Монастирищенського районного суду від 19.07.2004 року в якості третьої особи у справі притягнуто ВУЖКГ м. Монастирище Черкаської області. Ухвалою Монастирищенського районного суду від 10.09.2007 року в якості співвідповідача у справі притягнуто ВАТ “Уманська СПМК - 2” м. Умань. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримала повністю та пояснила, що в 2001 року вони придбали будинок по [ADDRESS] м. Монастирище Черкаської області. При укладенні договору купівлі-продажу колишній власник повідомив, що існує водогін, який вони також отримують. Вони заплатили власнику 400 доларів США додатково за водогін. При цьому про купівлю водогону в них з колишнім власником була усна угода і вона на той час була впевнена, що водогін належить їй. По цьому водогону подавалася вода в сусідні будинки, а в їх колодязі був перекритий кран. Колишній власник [PERSON] до будинку ще воду не підвів, труба була в гаражі. Одна труба від колодязя на її садибі вела в гараж інша до будинку [PERSON]. [PERSON] за власні кошти поставив колодязь, але їй не відомо, які були у [PERSON] дозволи на проведення вказаних робіт. Будинок, який вони придбали був незавершений будівництвом. На момент придбання будинку вони повинні були в установленому порядку оформити документи на водопровід. Вона особисто звернулася до [PERSON], щоб підключити воду, однак вуличний кооператив почав проводити газ, було враховано, що водопровід існує. Вона отримала документи на водопровід, технічні умови до початку робіт по прокладання газопроводу. Далі вона не мала можливості оформляти документи, оскільки діями відповідача водопровід було знищено. [PERSON]. сам протрасірував водопровід, а газопровід повинен був пройти на 2, 10 м по твердому покриттю. Кооперативу було добре відомо, що існує водопровід. Не зважаючи на це під час проведення газопроводу водопровід було пошкоджено. У червні 2002 року вуличний кооператив по газифікації житлових будинків по вул. І.Франка в м. Монастирище не узгодивши дії по виконанню земельних робіт з органами влади та комунальними службами міста, знаючи про місцезнаходження водопроводу і про те, що він перебуває в приватній власності, навмисне під час їх відсутності, знищив трубопровід по якому подавалася вода до колодязя, чим привів його в непридатний стан. Цими діями вуличний кооператив умисно знищив 130 м трубопроводу, вартість якого становить 1495 грн і яку вона просить стягнути із відповідача. Вона за власні кошти змушена була провести водогін, яким зараз і користується її сім'я. Крім цього, знищенням водопроводу її та членам її сім”ї заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 3000 грн., оскільки вона з сім'єю не могла нормально проживати в будинку. В неї двоє неповнолітніх дітей, які були позбавлені нормальних умов прживання в зв”язку з відсутністю водопостачання. Просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 2 536,77 грн та моральну шкоду в сумі 3000 грн. з вуличного кооперативу в особі голови кооперативу [PERSON] та стягнути судові витрати. Представник позивача адвокат [PERSON]. ( діє на підставі ордеру № 30-07 від 17.10.2007 року) в судовому засіданні пояснив, що він вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено всі чотири умови, для його задоволення, а саме протиправна поведінка, заподіяна шкода, причинний зв”язок між протиправною поведінкою та заподіянням шкоди, вина. Будинок в експлуатацію здано не було так само як і водопровід. Позивачка та її чоловік пояснили, що купівля водопроводу була оговорена. Вони перевірили цю інформацію. Свідок [PERSON]. пояснив, що [PERSON] вкладав в будівництво водопроводу свої кошти. Після придбання будинку було вирішено, що водопровід має право на існування. Свідок [PERSON]. дав покази, що технічні умови були виготовлені до пошкодження водопроводу. Позивач мала право на матеріали, які затрачені на будівництво водогону. Начальник ВУЖКГ визнав право власності на водогін. Вважає, що довідка ВУЖКГ, яка міститься в матеріалах справи про те, що позивач не являється власником водогону викликає дуже великий сумнів, оскільки з показів [PERSON] ( а.с. 77) встановлено, що водогін існував. Видано ордер на проведення земляних робіт. В ньому вказано, що при проведенні земляних робіт необхідно викликати представника ВУЖКГ, що зроблено не було. В засіданні не вдалося встановити хто відповідав за проведення земляних робіт, що призвело до безконтрольності. Встановлено наявність негативних наслідків. Позивач мала можливість користуватися будинком, але була відсутня вода, неможливі побутові умови при наявності двох малолітніх дітей. Позивач витратила власні кошти щоб зробити водогін. Причинний зв'язок, протиправна поведінка є, не дотримання приписів призвело до руйнації. Члени кооперативу не знали, а повинні були знати про існування водогону. В порушення припису не викликали представника ВУЖКГ, а потай провели дію - прорили траншею. Просить суд критично віднестись до показів свідка [PERSON]., оскільки її покази відрізняються від показів, які вона давала раніше в судовому засіданні, один раз говорила, що водопровід прокладено в обхід, а інший, що через садибу [PERSON]. Вказаний свідок зацікавлений, оскільки була присутня на всіх судових засідання, активно коментувала судові засідання та впливала на свідків. Представник відповідача [PERSON]. позов не визнала та пояснила, що в 2004 році вирішили провести по вул. І. Франка в м. Монастирище газ. Її було обрано головою вуличного кооперативу по прокладці газопроводу, який як юридична особа зареєстрований не був та не мав печатки. Їм сказали робити врізку від вул. Шевченка до ЦСУ. При проведенні газопроводу, кооперативом було узгоджено проект із усіма службами і організаціями. Вона особисто при виконанні земельних робіт присутня не була. Водопровід позивачки не був в установленому законом порядку узаконено і тому при прокладці газопроводу його місце розташування не було відоме. Будівельні роботи проводила спеціалізована організація, а не вона особисто. Земляні роботи проводили люди, яких кооператив наймав окремо, будівельна організація земляні роботи не виконувала. Від проекту вони не відступали тому, що газопровід було здано в експлуатацію без зауважень. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка не надала суду доказів права власності на водопровід. Представник відповідача адвокат [PERSON] ( діє на підставі ордеру № 123 від 01.08.2007 року) в судовому засіданні пояснив, що згідно довідки на а.с. 30 за підписом начальника ВУЖКГ право власності [PERSON]. на водопровід оформлено не було. Згідно п. 2 “ Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України” громадяни, які бажають під»єднатися до водопровідної мережі подають заяву, ВУЖКГ видає технічні умови, потім виготовляється проектна документація. Погоджений проект діє протягом трьох років. В п. 2.17 Правил оговорено визначення самовільного підключення. В п. 2.22. Правил роз'яснено дії після виконання будівельних робіт. Позивачка отримали лише технічні умови. Посилання на те, що право власності було визнано помилково, а позивачка являється власником будівельних матеріалів, безпідставне. Позивачка стверджує, що за даний водопровід вони доплатили 400 доларів США. Правочини, що вчиняються на суму, яка в 20 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум вчиняються у письмовій формі. Позивачка стала власницею тільки будинку, готовність якого складала 60 %. Позивачем не надано доказів того, що за будівельні матеріали вона сплатила кошти. Пояснення свідка [PERSON]. не суперечать матеріалам справи, вона показала, що провела за власний рахунок водопровід і користувалась ним, платила кошти за нього тільки вона. Відповідно до ч. 4 ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з моменту її державної реєстрації. Вуличний кооператив по газифікації будинків по вул. І. Франка в м. Монастирище як юридична особа не зареєстрований. Позивачка посилається на те, що отримавши технічні умови вона має право на водопровід, згідно ж матеріалів справи позивачка стала абонентом в 2007 році. В проекті не вказується, що є водопровід, тому представника ВУЖКГ запрошувати було не обов'язково. Відступлення в проекті не є суттєвими, мінімальний розмір повинен складати 1 м. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна надати докази, позивачем не доведено факту узаконення належним чином водогону, вуличний кооператив не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ВУЖКГ м. Монастирище Коломієць С.М. ( діє на підставі доручення № 427 від 10.09.2007 року) в судовому засіданні пояснив, що пошкоджений водопровід являв собою самовільну врізку. Ніяких заяв від [PERSON] про узаконення водопроводу до ВУЖКГ м. Монастирище не надходило. Абонентом ВУЖКГ [PERSON] не був, відповідно ніяку плату за користування водогоном не сплачував. [PERSON] говорив, що самовільно здійснив врізку до центральної системи водопостачання. Вказаний водопровід позначено ніде не було і він був самовільним. Сім'я [PERSON]. були абонентами ВУЖКГ і вони сплачували за користування водою. На планах водопровід позначений не був. В технічних умовах, які видані позивачу відсутні суми. Йому відомо, що станом на 2002 рік вода подавалась до крайнього колодязя, якщо вона подавалась до садиби позивача то це незаконно. На момент придбання житлового будинку позивачем, діяли Правила користування системами водопостачання та водовідведення. Отримавши технічні умови людина мала право продовжити далі роботи по влаштуванню водопроводу. Вважає, що позов не підлягає до задоволення. Представник третьої особи ВУЖКГ м. Монастирище Миронець Н.В. ( діє на підставі доручення № 541 від 22.11.2007 року) вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки водопровід побудований самовільно, не узаконений в установленому законом порядку. Позивачка стала абонентом ВУЖКГ м. Монастирище в 2007 році, до цього часу право власності на водопровід не мала, а тому позов не підлягає до задоволення. Представник співвідповідача ВАТ “Уманська СПМК - 2” м. Умань в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутності представників співвідповідача ВАТ “Уманська СПМК - 2” м. Умань. Свідок [PERSON] показав суду, що коли проводили газопровід він був головою кооперативу по вул. Будьонного та Садовій. Перш ніж розпочати роботи він узгодив питання з усіма необхідними організаціями в тому числі і з ВУЖКГ, оскільки газопровід проходив по вул. Будьонного. Їм показали де по цій вулиці водопровід і вони рили траншею в ручну, а по вул. Франка механічним способом. Він відповідав за роботу по прокладенню газопроводу по вул. І. Франка до ЦСУ, а далі по цій вулиці цим питанням займався інший кооператив де головою була [PERSON]. Він для свого кооперативу наймав трактор і він виконував земляні роботи і йому не відомо чи той самий тракторист виконував роботи в іншому кооперативі. [PERSON], допитана в якості свідка, показала суду, що вона підійшла до колишнього начальника ВУЖКГ м. Монастирище [PERSON] з проханням надати дозвіл на проведення водопроводу до свого будинку. При цьому вона зобов'язувалась всі витрати по будівництві водопроводу взяти на себе. Вона отримала усний дозвіл без видачі технічних умов і будувала водопровід за свої особисті кошти. Пластикові труби купувала вона особисто. Вона пропонувала сусідам разом будувати водопровід, але вони відмовились. [PERSON]. не має ніякого відношення до прокладення даного водопроводу. Вони сплачували за користування водою на рахунки ВУЖКГ. В 1996 році водопровід вже не працював. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON]. вирішила провести водогін і винайняла його для копання траншеї. Замовлення вона робила в організації де він працював. Він особисто рив траншею під водопровід, яка йшла по узбіччю дороги. Розраховувалась з ним [PERSON]. особисто. Свідок [PERSON] показав суду, що він працював у ВУЖКГ з 1960 по 2004 рік, розрахувався в жовтня місяці 2004 року. Водопровід існував від вул. Садової до ЦСУ, далі водопроводу не було, на ЦСУ він закінчувався. Він присутнім 5 років назад, коли рили траншею на газопровід по вул. І. Франка, не був. Трасу він не трасірував та не вказував де бити кілки по трасі на газопровід, роботою по трасуванню він не керував. Свідок [PERSON] показав суду, що працював начальником ВУЖКГ м. Монастирище. Приблизно у 1992 році до нього підійшла громадянка [PERSON] з проханням надати дозвіл на будівництво водопроводу до її будинку від ЦСУ. Всі витрати по будівництву водопроводу вона брала на себе і сама купувала трубу під нього. Він їй дав усний дозвіл на проведення водопроводу, потім поставив його на облік, відкрили розрахункові рахунки і сім'я [PERSON] сплачувала за користування водою. Водопровід існував можливо приблизно до 1999 року. Потім водопроводом ніхто не користувався. Ніхто з сусідів не приймав участь у будівництві цього водопроводу і пізніше ніхто з них не виявив бажання до нього підключитись. Водопровід був лише на сім'ї [PERSON]. Технічні умови на прокладення даного водопроводу не були виготовлені, в установленому законом порядку його не передано на баланс ВУЖКГ. Даний водопровід не було введено в експлуатацію, оскільки [PERSON]. продала будинок. [PERSON] даний водопровід не прокладав і не має до нього ніякого відношення. З його згоди [PERSON]. провела водопровід по його садибі за умови, що в подальшому він буде мати можливість до нього підключитись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в 1988-1989 році він допомагав [PERSON] будувати будинок. В 1991- 1992 роках вони будували водопровід. Він разом з [PERSON] їздили в с. Княжа Криниця де [PERSON] вибирав труби для водопроводу. Коли труби забирали та за них розраховувались він присутнім не був. Водопровід на території будинковолодіння [PERSON] був, чи дотримувався [PERSON] при його будівництві установленого порядку йому не відомо. Про те, що труби прокладені в траншеї під водопровід були саме тими трубами, які вибирав [PERSON] він здогадався по кінцях труб, які були виведені. Йому не відомо чи був в подальшому водопровід підключений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що зі слів її чоловіка їй відомо, що він допомагав будувати водопровід [PERSON] по вул.. І.Франка м. Монастирище. Розповідав, що вони клали пластикові труби в траншею, яка йшла від ЦСУ. Вона особисто до них не ходила і їй не відомо, чи була вода. Свідок [PERSON] показав суду, що при купівлі-продажу житлового будинку у [PERSON], було обумовлено купівлю і водопроводу. Даний водопровід сторонами було оцінено в сумі, яка еквівалентна 400 доларів США. Продавець [PERSON]. сказав, що водопровід належить йому, але документів він не встиг виготовити та повідомив, що водогін погоджено зі всіма організаціями. Він особисто виясняв у ВУЖКГ, суді і у виконавчій службі чи немає будь-яких позовів по даному питанню, але отримав негативну відповідь і купив будинок разом із водопроводом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, думку третьої особи, покази свідків, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: При вирішенні спору суд керується нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як спірні правовідносини виникли до введення в дію ЦК України в редакції 2003 року, що передбачено та регулюється п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України ( ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до вимог позовної заяви позивачка посилається на те, що у її власності знаходиться трубопровід довжиною 130 м, який вона придбала разом із будинком, має на нього право, як на власне майно. Згідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За текстом договору купівлі продажу від 24 жовтня 2001 року зареєстрованого Монастирищенською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 2111 продавець продав, а покупець купив незакінчений будівництвом житловий будинок, який розміщений за адресою м. Монастирище [ADDRESS] Черкаської області. В договорі відсутній предмет продажу - трубопровід або будівельні матеріали, по будівництві водопроводу; Посилання представника позивача на те, що право власності на пошкоджений водопровід ( будівельні матеріали) у позивача виникло до пошкодження водопроводу, що підтверджується отриманням нею Технічних умов на проектування водопроводу № 33, спростовується тим, що в технічних умовах відсутня вказівка на дату їх отримання ( а.с. 12). Крім цього, відповідно до п. 1.6. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України (( далі Правила) затверджені наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 року № 65, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 року за № 165/374) на приєднання абонентів до міських мереж водопостачання та водовідведення Водоканал видає технічні умови, які повинні містити заходи, спрямовані на підвищення стійкості роботи систем водопостачання та водовідведення ( будівництво насосних станцій, резервуарів, пунктів регулювання та інших споруд й обладнання) відповідно до діючих нормативних актів. Приєднання об'єктів до комунальних водопроводів і каналізацій може бути здійснено лише після виконання технічних умов Водоканалу ( п. 1.7 Правил). Відповідно з п.2.8. Правил після закінчення робіт, з влаштування вводу та виконання вимог п. 2.22 Правил складається акт про його технічну готовність. Об'єкт може бути прийнятий в експлуатацію за умови виконання абонентом усіх пунктів технічних умов Водоканалу, узгодженого проекту та підписання двостороннього акта про приймання-здачу цього об'єкту ( п. 2.27 Правил). Самовільним приєднанням до комунального водопроводу вважається : приєднання здійснене без письмового дозволу Водоканалу і не оформлене в абонентному відділі Водоканалу; тимчасове приєднання до водорозбірної колонки; приєднання, виконане без участі технагляду з боку Водоканалу або за участю останнього, але ще не здане в експлуатацію згідно з порядком передбаченим цими правилами. Отримання лише технічних умов не посвідчувало право власності позивача на водогін. Позивачем, документів про оформлення водопроводу у встановленому порядку до його пошкодження, суду не надано. Таким чином, з пояснень сторін, показів свідків судом встановлено, що будівництво водопроводу проведено без належно оформленого проекту та дозволу, що фактично є самовільним будівництвом, на яке згідно діючого законодавства може бути визнане право власності в спеціальному порядку. Із пояснень позивачки та показів свідка [PERSON]. слідує, що водопровід вони придбали за суму еквівалентну 400 доларів США, вартість труб 1 495 грн. Згідно ст. 44 ЦК України угоди громадян між собою на суму понад 100 крб. повинні укладатись у письмовій формі; наслідок недодержання простої письмової форми, що вимагається законом, позбавляє сторони права у разі спору посилатися для підтвердження укладення угоди на показання свідків (стаття 46 ЦК України). Відсутність належним чином узаконеного водопроводу до будинку позивача підтверджується і проектною документацією на будівництво газопроводу низького тиску , де відсутнє зазначення про знаходження водопроводу. Позивачем не надано суду інших доказів, крім показів свідка [PERSON]. про укладення угоди про купівлю водопроводу та сплату за нього коштів в сумі 400 доларів США. З показів свідків [PERSON]. та [PERSON]. вбачається, що [PERSON]. будував водопровід, але жоден з вказаних свідків не підтвердив факту понесених витрат особисто [PERSON]. на будівельні матеріали ( свідок [PERSON]. “... я особисто не був присутнім коли [PERSON] забирав труби та розраховувався за них, свідок [PERSON]. про будівництво водопроводу дізналася зі слів чоловіка, особисто на місці не була). Суд приймає покази свідка [PERSON]. оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України розгляд справ у всіх судах проводиться усно і відкрито. Клопотань про закритий судовий розгляд справи до суду не надходило, а тому в залі судових засідань мали право бути присутніми будь-хто, в тому числі і свідок [PERSON]., після її допиту в якості свідка. Крім того, клопотань про прийняття мір чи офіційних заяв від свідків про здійснення на них тиску до суду не надходило, зауважень стосовно порушення порядку судового засідання свідок [PERSON]. не отримувала. За довідкою від 26.02.2004 року ( а.с. 116, копія) виданою Монастирищенським виробничим управлінням житлово-комунального господарства в тім, що платником за користування водою рахувався [PERSON] Валерій Степанович по особовому рахунку [NUMBER] з 1995 року по вул. Франка, 35. Рахунки за використану воду , при діючому водопроводі, проведені повністю по липень місяць 1997 року. Сторонами довідка не ос порена та під сумнів не ставилася. Згідно договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 05.07.2007 року позивач стала “Споживачем” лише з 05.07.2007 року ( а.с. 195). Крім цього вказана обставина підтверджується і довідкою № 460 від 27.09.2007 року виданою Монастирищенським ВУЖКГ, згідно якої будинок по [ADDRESS] м. Монастирище як користувач з водопостачання перебуває на абонентському обліку в Монастирищенському ВУЖКГ з 05.07.2007 року ( а.с. 198). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка не надала суду доказів свого права на звернення з позовом до суду, не довела права на відшкодування шкоди, як власниця майна ( водопроводу, будівельних матеріалів), яке пошкоджено. На виконання ухвали апеляційного суду Черкаської області від 17.01.2005 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача ВАТ “Уманська СПМК - 2” м. Умань. Суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ВАТ “Уманська СПМК - 2” м. Умань не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні з пояснень сторін, та показів свідків встановлено, що ВАТ “Уманська СПМК - 2” земляні роботи не виконувала, хоча у відповідності з наданою документацією і проводила будівництво газопроводу. Вказані обставини підтверджуються і довідкою № 162 від 17.08.2004 року виданою ВАТ “Уманською СПМК - 2” м. Умань про те, що ВАТ “Уманська СПМК - 2” виконувала роботи по газопостачанню вулиці І.Франка в м. Монастирище. Відривку і засипку траншеї виконував “Замовник” - вуличний кооператив вул. І. Франка в м. Монастирище ( а.с. 32), ордером на проведення земляних робіт, який видано на [PERSON]. ( а.с. 33). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У вказаній статті наведено вичерпний перелік способів встановлення даних, які є доказами у справі. Факт пошкодження труб підтверджено показами свідка [PERSON]., актом від 30.06.2002 року ( а.с. 14). Згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 17.01.2005 року вказано, що суд першої інстанції за встановлених обставин у справі повинен був призначити відповідну експертизу. За клопотанням представника позивача до участі у справі ухвалою суду від 26.11.2007 року залучено спеціаліста та дана вказівка по виготовленню висновку спеціаліста. Згідно висновку спеціаліста від 07.12.2007 року: 1. роботи по будівництву газопроводу низького тиску по вул. Франка в м. Монастирище виконані на ділянці від ПК1 до ПК2 з відхиленням від вимог робочого проекту газопроводу низького тиску по вул. Франка в м. Монастирище № 33.6-2002. Відхилення від проекту, що складають в точці А згідно доданої до висновку схеми 0,5 м, в точці В по схемі 0,2 м, були допущені під час проведення земляних робіт, ордер на проведення яких виданий представнику вуличного кооперативу по вул. Франка [PERSON]., тобто і відповідальність за проведення земляних робіт покладається на представника вуличного кооперативу. 2. Відхилення від вимог робочого проекту газопроводу газопроводу низького тиску по вул. І Франка в м. Монастирище виконані на ділянці від ПК1 до ПК2 по вул. Франка в м. Монастирище, з урахуванням того, що траншея під газопровід копалась механічним способом і ширина її складала від 0,4 м. до 0,6 м, могли бути причиною руйнування інших підземних комунікацій, які знаходились в зоні відхилень від проекту, у тому числі і знищення водопроводу на підключення будинку по [ADDRESS] в м. Монастирище. В судовому засіданні спеціаліст [PERSON]. повністю підтримав свій висновок від 07.12.2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЦПК України допомога спеціаліста технічного характеру під час вчинення процесуальних дій не замінює висновку експерта. Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Заяви про призначення експертизи від сторін на адресу суду не надійшло, відповідно суд не призначав у вказаній справі експертизу. Таким чином, судом встановлено, що водопровід( труби) були пошкоджені під час проведення газопроводу по вул. І.Франка в м. Монастирище покзами свідків та актом від 30.06.2002 року, однак враховуючи те, що водопровід у встановленому законом порядку не оформлено, укладення угоди купівлі будівельних матеріалів позивачка не довела, тому суд вважає, що у позивача відсутнє право звернення з позовом до суду, відповідно позов до вуличного кооперативу по газифікації по вул. І. Франка в м. Монастирище про стягнення матеріальної шкоди також не підлягає до задоволення. Позов в частині стягнення моральної шкоди безпосередньо пов'язаний зі спричиненням матеріальної шкоди, а в зв'язку з відмову в задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди, не підлягають до задоволення і позовні вимоги в частині моральної шкоди та стягнення судових витрат. На підставі викладеного ст. 41 Конституції України, ст. ст. 44, 46, 440, 440-1 ЦК України (1963 р.), Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року “ про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди” та

Outcome: dismissed