Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-21 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд : - Визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]; - Визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року на Ѕ частку квартири [ADDRESS] у м. Ялта, видане [PERSON] після смерті [PERSON]; - Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки квартири[ADDRESS] м. Ялта як спадкового майна після смерті батька [PERSON] та матери [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони є дочками померлого [INFO] [PERSON], про його смерть позивачці, яка постійно мешкає на території іншої держави та є її громадянином, нічого не було відомо упродовж чотирьох років, тобто вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Про смерть батька [PERSON]. дізналась лише після смерті [INFO] матері [PERSON]. Оскільки відповідачка одержала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на все спадкове майно, яке складається з Ѕ частки квартири[ADDRESS] у м. Ялта, звертаючись до нотаріальної контори, не повідомила про наявність інших спадкоємців, представник позивачки просить суд визнати свідоцтво недійсним у відповідній частці та визнати право власності на Ѕ частку спадкового майна після смерті [PERSON] та матері його довірителя [PERSON]. Відповідачка проти позовних вимог заперечувала, наголошуючи, що про смерть [PERSON] позивачці було повідомлено одразу, отже підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Представник відповідачки заперечував проти позову, посилаючись на відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце такого був повідомлений належним чином. Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку та її представника, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається із свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], Свідоцтв про укладення шлюбу Серії [NUMBER] та[NUMBER], [PERSON]. і [PERSON]. доводились дочками померлій [INFO] [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON]. Факт смерті зазначених осіб підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] та відповідно Свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Отже сторони є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] і [PERSON]. (ст. ст. 1222, 1261 УК України, ст. 529 ЦК УРСР 1963 року). Норми Цивільного кодексу України 2003 року поширюються на спадщину, яка хоча і відкрилася до 1 січня 2004 року, але не була прийнята ніким із спадкоємців до цієї дати (п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Зважаючи на те, що відповідачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] 8 вересня 2003 року, суд має застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 548 ЦК Українського РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549 УК УРСР). Протягом зазначеного строку та у встановленому порядку позивачка спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняла, строк прийняття спадщини був пропущений. Статтею 550 ЦК УРСР визначалось, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Встановлено, що позивачка [PERSON]. є громадянином Російської Федерації, постійно мешкає на території цієї країни у м. Новомосковськ Тульської області. Відповідачкою в порядку статті 61 ч. 1 ЦПК України визнано, що тривалий час [PERSON]. територію України не відвідувала, відповідно з батьками не зустрічалась, востаннє прибула у м. Ялта у зв'язку зі смертю матері [PERSON]. у 2007 році. Та обставина, що [PERSON]., діючи недобросовісно, не зазначила у заяві про прийняття спадщини від 8 вересня 2003 року інших спадкоємців, вірогідно підтверджує доводи позивачки про те, що про смерть батька вона дізналася лише у 2007 році, що позбавило її можливості своєчасно прийняти спадщину. Твердження [PERSON]. про те, що вона особисто повідомила [PERSON]. про смерть [PERSON] є бездоказовими, оскільки телеграма останньої про неможливість приїзду у м. Ялта, не містить інформації щодо предмету доказування і є неналежним доказом, а з її змісту неможливо встановити дату її відправлення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих на підтвердження викладених обставин доказів окремо, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що причина пропуску [PERSON]. строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] є поважною, строк належить продовжити. Враховуючи, що суд застосував норми ЦК УРСР, питання про тривалість строку, який продовжується, не вирішувалось. Згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом від 15 листопада 2007 року та від 27 вересня 2007 року посвідчено, що спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON]. та усього майна [PERSON] є [PERSON]. До складу спадкового майна належить квартири [ADDRESS] у м. Ялта, яку на підставі договору міни від 2 вересня 1999 року придбали у спільну часткову власність у рівних частках спадкодавці. Отже, зважаючи на вимоги статті 1301 ЦК України, є обґрунтованою вимога про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року на Ѕ частку квартири[ADDRESS] у м. Ялта, видане [PERSON]. після смерті [PERSON] Оскільки право [PERSON]. на спадкування відповідачкою не визнається, суд задовольняє і позовну вимогу про визнання права власності на Ѕ частку зазначеної квартири з підстав статті 392 ЦК України. Таким чином, розглянувши справу в присутності представника позивачки, відповідачки та її представника, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши такі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved