Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-10 00:00:00

В листопаді 2007 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання угоди дійсною. В обґрунтування позову позивач в позовній заяві і представник позивача в ході судового засідання посилалися на те, що 13 лютого 2007 року відповідач взяв в позивача в борг 20000 гривень, оформивши власноруч розписку. При взятті грошей в борг відповідач зобов'язував повернути борг до 15 червня 2007 року, а в разі неповернення в строк зобов'язався повернути подвійну суму боргу 40000 гривень. Однак по закінченні строку відповідач борг не повернув і став уникати зустрічі із позивачем. Просили стягнути із відповідача 40000 гривень. Крім того своїми діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка оцінена позивачем в 10000 гривень. Відповідач в судове засідання призначене на 11 березня 2008 року не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до п.9 ст. 74 ЦПК України. В попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині боргу в сумі 20000 гривень в іншій частині позову просив відмовити. , Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача в попередньому судовому засіданні, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 13 лютого 2007 року у відповідності до письмової розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON]гроші в сумі 20000 гривень до 15.06.2007 року, з умовою в разі не повернення коштів в строк сплатити двійну суму боргу, яка становить 40000 грн. До даного часу відповідач кошти не повернув. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими признаками, а позивальник зобов' язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оскільки відповідач не заперечував щодо отримання коштів, написав особисто розписку і підписав її, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення боргу в сумі 20000 грн. із відповідача законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення подвійної суми боргу, відповідно до розписки. Згідно до ст.625 ЦК України , боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із розписки сторони передбачили в разі несвоєчасного повернення коштів подвійну суму, однак суд вважає, що такий договір не відповідає закону тому вимоги позивача в частині стягнення із відповідача подвійної суми боргу задоволенню не підлягають. Позивачем заявлено вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Як показав позивач та його представник, діями відповідача спричинено моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких зазнав позивач в зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що вимоги позивача в цій частині позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково , то відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 238 грн. 50 коп.

Outcome: partial