Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до відповідача, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22.05.1990 року належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS], який він продавав за 5000 гривень. Оскільки ціна його влаштовувала, то він заплатив відповідачу обумовлену договором ціну в розмірі 5000 гривень про що той власноручно 01.11.2005 року написав йому розписку про отримання від нього грошей. Обіцяв протягом місяця з моменту отримання грошей оформити з ним договір купівлі-продажу будинку нотаріально. Відповідач переїхав проживати до свого сина в Новотроїцьк, а йому віддав ключі від будинку де він з сім'єю почав проживати. Зробив за цей час в будинку капітальний ремонт, навів лад на подвір'ї за своїм смаком. Однак відповідач від виконання умов договору зі свого боку ухиляється. Говорить що йому потрібні гроші для оформлення і вимагає щоб позивач доплатив йому ще 1500 грн. Однак вони домовлялися що лише нотаріальне оформлення поділять порівну. Тому вважає що оцінку вартості відповідач повинен зробити за власний рахунок. Поскільки він зі свого боку умови договору, що потребує нотаріального посвідчення, виконав повністю, чому є письмове підтвердження - власноручно написана відповідачем розписка, то вважає що є підстави для визнання такого договору дійсним а за ним - права приватної власності на цей будинок. Просить визнати договір купівлі-продажу майна, укладений між ним та відповідачем, - дійсним, визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS], зареєстрований в ДБТІ на ім'я відповідача, [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, підтвердивши, що вчинення правочину купівлі-продажу підтверджується письмовою розпискою відповідача. Наполягає на визнанні договору купівлі-продажу майна, укладеного між ним та відповідачем, дійсним, та визнанні за ним права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS], зареєстрований в ДБТІ на ім'я відповідача, [PERSON]. Відповідач до суду не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позову і визнання права власності на будинок. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача відповідно до ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що предметом спору є право власності на житловий будинок та право на його відчуження внаслідок правочину купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку за умови виконання позивачем всіх істотних умов праовичну купівлі-продажу будинку. Вчинення правочину купівлі-продажу будинку між сторонами підтверджується письмовою розпискою про виконання умов договору і фактом передачі спірного будинку у власність позивачу. Спірні правовідносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону україни «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року, відповідно до яких фізична особа має право мати у своїй власності майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. В суді встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу будинку та факт виконання істотних умов цього договору позивачем. Відповідач свій обов'язок про нотаріальне посвідчення правочину купівлі-продажу будинку не виконав і ухиляється від його виконання. Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором не посвідченим в нотаріальному порядку та визнання його дійсним виникає з моменту набрання рішення суду законної сили. В тому випадку, якщо сторона виконала всі істотні умови договору купівлі-продажу а інша ухиляється від виконання умов договору то є підстави для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на майно, оскільки друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України та п.4 Постанови ПВС України від 08.04.1978р. « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними». Згідно зі ст.13, 12 ЗУ «Про власність» фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Однак позивач не може використовувати будинок як своє власне майно оскільки відповідач порушив його право володіння спірним майном тобто виконати правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Захист права власності здійснюється власником і є непорушним відповідно до ст.321 ЦК України. Це положення закріплене в ст.4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже за таких обставин позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності на будинок за позивачем і визнання договору купівлі-продажу дійсним. На підставі ст.12, 13 ЗУ «Про власнсість», ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону україни «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року і

Outcome: approved