Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання угоди дійсною та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування нерухомого майна від 10 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого 19 березня 1999 року у КП „ОМБТІ та РОН”, відповідачці належить квартира [ADDRESS]. 21 березня 2007 року вона з [PERSON] уклала договір дарування зазначеної квартири. Оскільки під час укладання угоди спірна квартира була реконструйована, а правові документи не відповідали дійсності у частині її площі за рахунок прибудованого балкону, угода була укладена в простій письмовій формі. Після реконструкцій квартири, згідно з технічним паспортом від 05.11.1999 року її загальна площа складає 74,6 м2, житлова - 48,4 м2, підсобна - 21,9 м2, корисна - 70,3 м2, а до реконструкції загальна площа становила 71,1 м2. Відповідно до умов угоди дарування, відповідачка передала їй ключі від квартири, зобов'язалась оформити правові документи на реконструйовану квартиру та виконати встановлені законом вимоги щодо нотаріального посвідчення цієї угоди. Крім того, 4 жовтня 1999 року Жовтневою районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 991, яким було затверджено рішення МВК Жовтневої районної адміністрації Одеської міської ради №31 від 29.07.1999 року про збереження виконаної реконструкції квартири і розширення балкону квартири [ADDRESS], яке було оскаржене прокурором до Жовтневого районного суду м. Одеси. 15.05.2001 року Жовтневим районом судом було ухвалено рішення, яким у задоволені позову прокурора було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.10.2001 року рішення суду першої інстанції було скасовано, а ухвалою Верховного суду України від 25.03.2004 року рішення апеляційного суду Одеської області скасовано, а рішення Жовтневого районного суду м. Одеси залишено без змін. Таким чином, спірна реконструйована квартира прийнята до експлуатації належним чином, але [PERSON] від отримання свідоцтва про право власності на неї та в подальшому нотаріальному посвідчені угоди дарування вона ухиляється. На даний час позивачка мешкає у спірній квартирі, сплачує квартплату та плату за комунальні послуги, тобто фактично виконує обов'язки власника. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, визнати угоду дарування квартири [ADDRESS], укладену 21 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею - 74,6 м2, житловою - 48,4 м2, підсобною - 21,9 м2, корисною - 70,3 м2. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору дарування нерухомого майна від 10 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого 19 березня 1999 року у КП „ОМБТІ та РОН”, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. 21 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування зазначеної квартири. Оскільки під час укладання угоди спірна квартира була реконструйована, а правові документи не відповідали дійсності у частині її площі за рахунок прибудованого балкону, угода була укладена в простій письмовій формі. Після реконструкцій квартири, згідно з технічним паспортом від 05.11.1999 року її загальна площа складає 74,6 м2, житлова - 48,4 м2, підсобна - 21,9 м2, корисна - 70,3 м2, а до реконструкції загальна площа становила 71,1 м2. Відповідно до умов угоди дарування, відповідачка передала позивачці ключі від квартири, зобов'язалась оформити правові документи на реконструйовану квартиру та виконати встановлені законом вимоги щодо нотаріального посвідчення цієї угоди. Крім того, 4 жовтня 1999 року Жовтневою районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 991, яким було затверджено рішення МВК Жовтневої районної адміністрації Одеської міської ради №31 від 29.07.1999 року про збереження виконаної реконструкції квартири і розширення балкону квартири [ADDRESS], яке було оскаржене прокурором до Жовтневого районного суду м. Одеси. 15.05.2001 року Жовтневим районом судом було ухвалено рішення, яким у задоволені позову прокурора було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.10.2001 року рішення суду першої інстанції було скасовано, а ухвалою Верховного суду України від 25.03.2004 року рішення апеляційного суду Одеської області скасовано, а рішення Жовтневого районного суду м. Одеси залишено без змін. Таким чином, спірна реконструйована квартира прийнята до експлуатації належним чином, але [PERSON] від отримання свідоцтва про право власності на неї та в подальшому нотаріальному посвідчені угоди дарування ухиляється. На даний час позивачка мешкає у спірній квартирі, сплачує квартплату та плату за комунальні послуги, тобто фактично виконує обов'язки власника. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] мала підстави для укладання договору дарування нотаріально, а [PERSON] виконала всі істотні умови договору дарування. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved