Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, 31.03.1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, який 11.06.2003р. був розірваний. Оскільки спільне проживання з відповідачкою стало неможливим, то просить розділити придбане ними за час шлюбу побутове майно на загальну суму 4310 грн. та будинковолодіння [ADDRESS] і визнати за ним право власності на побутове майно на суму 2150 грн та враховуючи інтереси в житлі сина, який залишився на вихованні відповідачки просить визнати за ним, позивачем право власності на 23/50 частин будинковолодіння. В судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги і просив розділити і побутове майно, і будинковолодіння в рівних частках - по Ѕ частині та крім того пояснив, що будинковолодіння побудоване в 1980 р. ним, коли він перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб зареєстрували з нею в 1994 році. А тому будинковолодіння вважає своєю власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Однак просить розділити будинковолодіння відповідно до V варіанту будівельно-технічної експертизи та визнати за ним на праві власності 23/50 частин будинковолодіння, без сплати відповідачкою йому компенсації за менш виділену частку в будинку. Побутове майно розділити просить в рівних частках, як вказано в позовній заяві, без сплати йому грошової компенсації, а також стягнути Ѕ частину судових витрат. Відповідачка позов визнала частково і суду пояснила, що вона не заперечує проти розділу побутового майна як запропонував позивач. Однак, що стосується будинковолодіння, то воно дійсно було побудоване в 1980 році, коли вона з позивачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, але побудували вони його спільно, дуже багато у будівництві будинку допомагали її батьки. Письмових доказів цьому у неї немає. Вважає, що будинок є спільним майном з позивачем і з урахуванням того, що з нею проживає син, знаходить, що за нею має бути визнано право власності на 2/3 частини будинковолодіння, розділивши його по І варіанту будівельно - технічної експертизи, але виділити їй кім. пл.. 19,8 м 2, прихожу 1-7, кухню 1-7, ванну 1-1, веранду 1-1. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. У відповідності до вимог ст. 112 ЦК України ( 1963р.), яка регулює правовідносини, що склалися між сторонами, майно може належати на праві спільної сумісної власності … двом або кільком громадянам. Кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-якого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення (ст. 115 ЦК України (1963р.). Відповідно до ст. 22, 28, 29 КпШС України, нажите майно подружжя за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, де в разі поділу їх частки визнаються рівними. Так в судовому засіданні встановлено, що приблизно з 1978 року сторони вступили у фактичні шлюбні відносини., в яких проживали до 1994 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON], а 31 березня 1994 року вони зареєстрували шлюб, як видно з копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження сина. Рішенням виконкому Стайківської сільської ради від 28.05.1978 року стверджується, що [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) було надано дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними господарським спорудами на земельній ділянці площею 0, 15 га в с. Стайки по вул.. Леніна. А в 1980 році, як видно з технічного паспорта будинок [ADDRESS] був побудований і сторони перейшли до нього жити. Господарські споруди біля будинку були побудовані в період 1982 - 1992 р.р. За період 1982-1994 р.р. сторонами було придбано побутового майна на загальну суму 4550 грн, що відповідає акту опису майна від 11.10.2004р. Розірвали сторони шлюб 11.06.2003р., що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Дані обставини встановлені на підставі пояснень сторін, письмових доказів. Суд приходить до висновку, що сторони з 1978 року по час вступу до шлюбу - 1994 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах і що побудоване н6ими в 1980 р. спірне будинковолодіння та в 1982 - 1992 р.р. господарські споруди є їх спільною власністю. Даний висновок ґрунтується на самих позовних вимогах позивача, зазначених у поданій позовній заяві, де ним вказано, що "будинковолодіння належить їм на праві спільної сумісної власності". Підтримання позивачем своїх позовних вимог в судовому засіданні про визнання за ним права власності на 23/50 частин будинковолодіння, а за відповідачкою - на 27/50 частин будинковолодіння, відмовившись від грошової компенсації за менш виділену йому частку в будинку спростовує його заперечення, що відповідачка ніякої участі у будівництві спірного будинковолодіння не приймала. Крім того, придбане побутове майно в період 1982-1994 р.р., тобто як в період фактичних шлюбних відносин, так і в період зареєстрованого шлюбу, позивач визнає спільним їхнім майном. Оскільки позивач визнає за відповідачкою право на Ѕ частину всього спірного майна, а відповідачка не надала суду доказів того, що вона має право на 2/3 частини спірного будинковолодіння та на частину - побутового майна, то суд знаходить, щ вклад сторін у будівництво будинку та придбання побутового майна являється однаковим, у рівних частках. Так як виконком Стайківської сільської ради своїм рішенням № 4 від 8.04.2004р. не заперечує проти переобладнання спірного будинку з одноквартирного у двоквартирний і таке переобладнання можливе відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи, суд вважає, що спірний будинок слід розділити між сторонами у натурі відповідно до варіанту розподілу запропонованого будівельно - технічною експертизою у відношенні 23/50 частин будинку до 27/50. Даний варіант розподілу будинку між сторонами є найбільш оптимальний, що дає змогу влаштувати дві ізольовані квартири площею не менше 25 м. 2 у відповідності до ДБН, враховуючи побажання відповідачки, що їй має бути виділена частина будинку з входом, оскільки добудову вона проводити не бажає і навіть з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, оскільки частка у будинку по даному варіанту розділу позивачу виділяється за його бажанням менша ніж Ѕ частина і грошову компенсацію за різницю у часках він брати не бажає, аліменти ж на утримання сина сплачує стабільно, про що свідчить сама відповідачка і довідка з місця роботи. Запропонований же відповідачкою І варіант поділу за будівельно - технічною експертизою та визнання за нею права власності на 2/3 частини будинковолодіння значно перевищує частку, яка належить їй у будинку. За таких обставин за позивачем слід визнати право власності на 23/50 частини будинковлодіння [ADDRESS] та виділити йому: кім. 1-6 пл. 19,8 м 2 вартістю 5664 грн., кім. 1-4 пл. 9,8 м 2 вартістю 4913 грн., кім. 1-5 пл. 8,5 м 2 вартістю 11 443 грн. та господарські споруди: сарай "Л" вартістю 3264 грн., сарай "Г" вартістю 4423 грн., вбиральню "З" вартістю 814 грн., 23/50 частин вимощення вартістю 335 грн., 23/50 частини воріт вартістю 1065 грн., 23/50 частини огорожі по вартості 312 грн., а всього на суму 32 233 грн. За відповідачкою слід визнати право власності на 27/50 частин будинковолодіння на суму 37 837 грн., яке знаходиться [ADDRESS] та виділити їй: кім. 1-7 пл. 16 м 2 вартістю 9247 грн., кухню 1-3 пл. 8,6 м 2 вартістю 4970 грн., ванну 1-2 пл. 7,5 м 2 вартістю 4335 грн., веранду 1-1 пл. 12,9 м 2 вартістю 7455 грн. і господарські споруди: літню кухню вартістю 4236 грн., сарай "Ж" вартістю 2196 грн., погріб "К" вартістю 2134 грн., криницю вартістю 1254 грн., 27/50 частин вимощення вартістю 393 грн., 27/50 частин воріт вартістю 1250 грн., 27/50 частин огорожі вартістю 367 грн. Відносно поділу побутового майна, його оцінки, що зазначена в позовній заяві від 13.10.2004 р. сторони у судовому засіданні дійшли згоди і просили суд розділити його так, як зазначено у позовній заяві. А тому позивачу слід виділити: сервант вартістю 200 грн., диван-ліжко вартістю 120 грн., телевізор кольоровий вартістю 800 грн., кухню "Мрія" вартістю 500 грн., шафу 3-х дверну вартістю 110 грн., шифанер вартістю 160 грн., стія вартістю 50 грн., крісло-ліжко вартістю 90 грн., диван вартістю 120 грн., а всього майна на суму 2150 грн, що складає 47/50 частин побутового майна, визнавши на нього право власності за [PERSON]. За [PERSON] слід визнати право власності на 53/100 частин побутового майна та виділити їй: диван вартістю 120 грн., крісло-ліжко вартістю 90 грн., 4 стільці на суму 120 грн., машину швейну вартістю 130 грн., софу вартістю 140 грн., стінку вартістю 1200 грн., холодильник вартістю 500 грн., трильяж вартістю 100 грн., а всього на загальну суму 2400 грн. Крім того при проведенні розділу будинку [PERSON] слід зобов"язати замурувати прохід між кім 1-6 та кім 1-7, облаштувати кухню і вхід до своєї частини будинку за власні кошти, а [PERSON] слід зобов"язати замурувати за власні кошти прохід між кім. 1-7 та кім. 1-3. Оскільки після проведення будівельно - технічної експертизи була визначена ціна будинковолодіння і позивач з урахуванням цього претендував на визнання за ним права власності на майно на суму 34383 грн (2150 грн - побутове майно і 32233 грн - будинковолодіння), то з позивача в доход держави слід стягнути ще 112 грн 55 коп. судового збору, так як при подачі позовної заяви було сплачено лише 231 грн. 28 коп. судового збору ( 1% від ціни майна). За проведення будівельно - технічної експертизи [PERSON]. було проведено оплату в сумі 900 грн ( платіжне доручення № 1 від 21.11.2005р.) Оскільки позивач в судовому засіданні просив повернути йому, стягнувши з відповідачки лише половину понесених ним витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 571 грн. 92 коп. судових витрат.

Outcome: approved