Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди і просила стягнути з відповідача на її користь на відшкодування матеріальної шкоди від ДТП 14801 грн. 87 коп.; на відшкодування моральної шкоди 5500 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка [PERSON]. вказала наступне: 2 липня 2007 року о 11 годині в м. Ізюмі по вулиці Пролетарській на кінцевій автобусній зупинці «ІОМЗ» водій відповідача [PERSON], керуючи автобусом ЛАЗ 695-Н д/н [NUMBER], що належить на праві власності Ізюмському АТП 16307, відволікся від керування та не побачив автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER], який належить позивачці на праві приватної власності, та скоїв наїзд на нього. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належному позивачці автомобілю заподіяні значні механічні ушкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія відповідача [PERSON] , який працює по трудовому договору у відповідача - власника джерела підвищеної небезпеки - Ізюмського АТП 16307. Про це свідчить постанова судді Ізюмського міськрайонного суду від 30 липня 2007 року про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, згідно якої водій відволікся від керування, та не побачив автомобіля, який стояв ліворуч, та скоїв наїзд на нього, чим порушив п.п. 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. Суд дії водія [PERSON]. кваліфікував за ст. 124 КУпАП, оскільки він порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і наклав на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Відповідно до висновку № 000558 автотоварознавчого дослідження фахівця від 12 липня 2007 року, вартість матеріальної шкоди, заподіяної належному мені автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT на день проведення дослідження складає 13861 грн. 87 коп. (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят одну грн. 87 коп.) Відповідно до калькуляції вартість ремонту автомобіля становить 7968 грн. 80 коп, які складаються: 1) вартість робіт складає 1746 грн.; 2) вартість деталей, які підлягають заміні складає 5895 грн. 20 коп., 3) вартість матеріалів складає 327 грн. 60 коп. Крім того, за висновком експерта, автомобіль втратив товарний вигляд на 00,4%, його вартості, що становить 5893 грн. 07 коп. Загальна сума матеріальних збитків становить 13861 грн.87 коп. (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят одна грн.87 коп.). Крім того, я понесла транспортні витрати на три поїздки у м. Харків до сервісного центру, та на укладання договору з фахівцем-товарознавцем на проведення товарознавчого дослідження і його проведення у моїй присутності. Транспортні витрати склали 450 грн. Крім того, я оплатила роботу експерта-товарознавця в сумі 490 грн., що підтверджується квитанцією. Таким чином, всього позивачка понесла матеріальних збитків на суму 14801 грн. 87 коп. Крім матеріальних збитків, позивачці завдано моральної шкоди через моральні страждання, яку вона оцінюю в сумі 5500 грн. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України „ шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнім засобом”. Таким чином є правові підстави для звернення до суду з позовом до Ізюмського АТП 16307. Що стосується моральної шкоди, то вона полягає у тому, що позивачка зазнала значних душевних страждань у зв'язку з пошкодженням її майна. Вона купляла зовсім новий автомобіль і після ремонту він вже таким не є. У відповідності до вимог п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, в тому числі і у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивачці вкрай неприємно тривалий термін обходитись без автомобіля, наймати інший автомобіль, тому що ремонт її автомобіля можливо було провести тільки в спеціалізованому центрі в м. Харкові, куди позивачці неодноразово доводилось їздити, втрачати час, що для неї, як для підприємця, дуже важливо і дуже непросто зробити. Моральні страждання також полягають і в тому, що володар джерела підвищеної небезпеки, працівник якого винен у заподіянні позивачці матеріальних збитків і у втраті моїм автомобілем товарного вигляду, не вжив жодних заходів до того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково; і позивачці прийшлося суттєво нервувати і в решті решт звертатись до суду за вирішенням цього безспірного питання. Крім того відповідач, щоб уникнути відповідальності, писав листи у різні правоохоронні інстанції, в яких запевняв, що це вона винна у ДТП, чим порочив її честь і гідність. Представник відповідача і третя особа на стороні відповідача - водій автобуса позов не визнали у повному обсязі і на заперечення проти позову вказали наступне: На кінцевій зупинці автобусів „ІОМЗ”, перед в'їздом до неї, стоїть дорожній знак - „В'їзд заборонено”, але позивачка, попри знак, заїхала на територію автобусної зупинки і тому вона, а не водій винна у ДТП. Вважали, що позивачка безпідставно уникнула відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди про, що вони ставили до відома правоохоронні органи. Крім того третя особа запевняв суд, що під час ДТП автомобіль позивачки не стояв, а теж рухався і тому позивачка винна у скоєнні ДТП. З названих причин вважали, що позов не підлягає задоволенню. Вислухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, документи, матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, а позов у частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково. До таких висновків суд приходить з наступних підстав: Сторони і всі допитані свідки підтвердили сам факт ДТП з участю позивачки і третьої особи і цей факт ніким не оспорюється. Сторонами не оспорюється і сума збитків від ДТП, що підтверджується висновком автомобільної експертизи. /л.с. 8-15/. Згідно постанови про адміністративне порушення від 30 липня 2007 року - винним у ДТП визнано працівника відповідача і ця постанова має чинність, хоч відповідач намагався її оскаржити у вищих інстанціях. З матеріалів адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON]. видно, що ДТП трапилось з його вини. Аналізуючи пояснення відповідача і третьої особи, суд їх пояснення розцінює критично, вони говорять про автобусну зупинку, а насправді це велика площа на яку виходить кафе, два чи три магазини, автобусна зупинка, оптичний ринок. Там дійсно при в'їзді на цю площадку вивішено знак „В'їзд заборонено”, але як пояснили свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. цей знак для „чужих”, а ті хто працюють на ринку і в торгових точках мають дозвіл на в'їзд, так як вони там працюють і в тому числі і позивачка там працює. Ці ж свідки підтвердили, що водій автобуса коли виїздив з автобусної зупинки, продовжував обілечувати пасажирів і відволікався, йому ніхто не заважав і він міг легко об їхати автомобіль позивачки, яка стала щоб пропустити автобус, але автобус почав круто повертати і тому зачепив автомобіль своїм боком і при цьому продовжував рух. Суд свідчення свідків вважає достовірними, що підтверджуються матеріалами адміністративної справи. Свідки [PERSON]. і [PERSON]. підтвердили сам факт ДТП.

Outcome: partial