Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути із відповідача 5000 гривень моральної шкоди, посилаючись на те, що 25.04.2007 року він спричинив їй тілесні ушкодження , коли вона прийшла у гараж , що знаходиться в смт. Партеніт і яким вона теж має право користуватися. Після цього випадку вона і досі себе погано почуває, у неї постійно болить голова. Вважає, що відповідач таким чином завдав їй моральну шкоду, на стягненні якої наполягає. Відповідач позов не визнав. Стверджує, що позивачка сама на нього накинулася у гаражі, але він ніяких ушкоджень їй не спричиняв. Вважає, що остання не має права на користування зазначеним гаражем, а тому у неї відсутні підстави для звернення із зазначеним позовом до суду. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Алуштинского міського суду від 05.05.2006 року за [PERSON] визнано право власності на &frac12; частку спірного гаражу за [ADDRESS](а.с. 27-30). Як вбачається із матеріалів перевірки № 917 за заявою [PERSON], 25.04.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] у зазначеному гаражі виникла суперечка з приводу його користування. Позивачка вважає, що гараж належить повністю їй. Щодо зазначеного рішення суду, то вона з ним не погоджується, а тому оскаржила його. Між тим, встановлено, що на момент інциденту за [PERSON] не визнане право на вказаний гараж, а тому її посилки на те, що [PERSON] користується ним незаконно - безпідставні. Крім того, суд зазначає, що за даним фактом у порушенні карної справи відмовлено на підставі постанови від 29.04.2007 року і позивачці рекомендовано звернутися до суду із скаргою в порядку ст. 27 КК України, але остання своїм правом на таке звернення не скористувалася і своїх доводів про спричинення їй тілесних ушкоджень не довела у встановленому законом порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених , невизнаних або оспорюваних прав. Свобод чи інтересів , що виникають із цивільних, житлових , земельних , сімейних , трудових відносин, а також з інших правовідносин. Крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Позивачка в підтвердження своїх доводів посилається на скоєння відповідачем відносно неї дій ,що носять ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, але не надає судові документу, який би підтверджував вину [PERSON] у скоєнні зазначеного злочину, що у даному випадку являється за законом необхідним. Так, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно до ст.. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків . встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань , чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Стосовно дій [PERSON], на які посилається позивачка, вирок суду не ухвалений. Його вина у скоєні злочину не доведена . За таких обставин у суду відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed