Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-08 00:00:00

: Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позові вказала, що з 15 листопада 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від сумісного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом із нею, але відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Починаючи з літа 2007 року у неї з відповідачем склалися неприязні стосунки в наслідок постійних сварок. З жовтня 2007 року відповідач звільнився з постійного місця роботи, зібрав свої речі і поїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. Просила суд розірвати шлюбу з відповідачем і стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття та аліменти у розмірі &frac14; частина на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суду відповідач направив листа у якому визнав позовні вимоги позивача у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, згодний з розірванням шлюбу. Заперечує протии позовних вимог у частині стягнення аліментів на дружину. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. 15.11 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]було укладено шлюб. Від сумісного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір”ю, але відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Між подружжям склалися неприязні стосунки, відповідач виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, тому позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача аліментів, підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача у частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною трьох років. Доводи відповідача про те, що позивач [PERSON] не може отримувати аліменти на її утримання, бо вона працює, спростовуються довідкою Запорізької філії № 1 ТОВ „Сігма-Запоріжжя” від 18.01.2008 року, з якої вбачається, що [PERSON] працює бухгалтером на вказаному підприємстві і у період з 23.08.2005 року по 29.06.2008 року знадиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку. Крім того, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача у частині розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки вони не протиречать ст..ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України. Виходячи з вищевказаного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved