Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-27 00:00:00

21 березня 2008 року [PERSON] звернулася до Іллі-чівського міського суд Одеської області із позовом до Іллічівської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно (а.с.4-5). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 1984 року вона є членом садового товариства “Судноремонтник”. У 1996 році без належного дозволу та належно затвердженого проекту вона збудувала дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим, у технічному паспорті, виготовленому комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” м.Іллічівська станом на 27 лютого 2006 року вказане нерухоме майно позначено як самовільно збудоване. 19 жовтня 2004 року на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області №132/28-ХХІ від 25 березня 1994 року, під збудоване нерухоме майно їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Так як зазначене нерухоме майно збудовано без належного дозволу та належно затвердженого проекту, отримати правовстановлюючі документи тепер можливо лише у судовому порядку. За таких обставин вона (позивачка) вимушена зверну-тися до суду із зазначеним позовом. Позивачка в судовому засіданні, при попередньому розгляді справи, підтримала позов та просить задовольнити його. Представник відповідач - представник Іллічівської міської ради Одеської області у попереднє судове засідання не з'явився але надав до суду заяву про визнання позову у повному обсязі і про розгляд за їхньою відсутністю (а.с.41). Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідно-сини. Згідно технічного паспорту, виготовленому комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” м.Іллічівська станом на 27 лютого 2006 року за адресою: [ADDRESS] розташовано самовільно збудоване нерухоме майно - дачний будинок загальною площею 66,4 кв.м., в тому числі житловою - 33,8 кв.м. позначений під літерою “А”, гараж позначений під літерою “Б”, туалет позначений під літерою “В”, літній душ позначений під літерою “Г”, сарай позначений під літерою “Д”, туалет позначений під літерою “Е”, сарай позначений під літерою “Ж”, сарай позначений під літерою “З”, підвал, дворові споруди (а.с.13-18). 19 жовтня 2004 року позивачці була передана у приватну власності земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом серії ОД №00428 від 19 жовтня 2004 року, виданим на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області №132/28-ХХІ від 25 березня 1994 року (а.с.35). Згідно висновку спеціаліста №175 від 12 січня 2007 року, зробленого спеціалістом Гавришем Є.М., самовільно зведене нерухоме майно за вищевказаною адресою, побудоване без порушення будівельних та інших норм і правил, та використо-вується за цільовим призначенням, без порушення прав інших осіб (а.с.19-34). Нормою ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавле-ний цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормою ст.376 ЦК України передбачено, що житловий буди-нок, споруди, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під збудоване нерухоме майно. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню повному обсязі. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відпові-дачем вимог позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved