Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідачем на неї було незаконно накладено дисциплінарні стягнення та звільнено з роботи, просила суд скасувати накази від 04.02.2007 року та від 07.12.2007 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, поновити на роботі на посаді головного бухгалтера Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 27.03.2008 року позивачка доповнила позовні вимоги, просила суд визнати незаконним наказ від 13.11.2007 року №224 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнати незаконним наказ від 13.12.2007 року №233 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнати незаконним наказ від 19.12.2007 року №239 про звільнення з роботи, зобов'язати відповідача внести у трудову книжку запис про недійсність запису у трудовій книжці №9 від 19.12.2007 року про звільнення. В обґрунтування даних позовних вимог зазначила, що наказ від 13.11.2007 року №224 про оголошення їй догани є незаконним, оскільки до її посадових обов'язків не відноситься контроль за якістю асфальтобетону та виконання припису ДП «Луганськстандартметрологія» щодо усунення порушень якості асфальтобетону. Наказ від 13.12.2007 року №233 про оголошення їй догани також є незаконним, бо зі змісту наказу не випливає, які саме порушення нею допущені, немає доказів її вини. Наказ про її звільнення від 19.12.2007 року №239 є незаконним, бо вона як одинока мати та мати, що має дитину, яка не досягла трирічного віку, не може бути звільнена з ініціативи працедавця. Ухвалою Лисичанського міського суду від 27.03.2008 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд», третя особа [PERSON], про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у частині позовних вимог про скасування наказів від 04.02.2007 року та від 07.12.2007 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, поновлення на роботі на посаді головного бухгалтера Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт», стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з відмовою позивачки від позову. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги про визнання незаконним наказу від 13.11.2007 року №224 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнання незаконним наказу від 13.12.2007 року №233 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнання незаконним наказу від 19.12.2007 року №239 про звільнення з роботи, зобов'язання відповідача внести у трудову книжку запис про недійсність запису у трудовій книжці №9 від 19.12.2007 року про звільнення. Суду пояснила, що ще у первісному позові оскаржувала накази №224 від 13.11.2007р. та №233 від 13.12.2007р., але невірно зазначила дати видання наказів, так як не отримала їх копії. Наказ №224 від 13.11.2007р. вважає незаконним з наведених у позові підстав. Наказ №233 від 13.12.2007р. вважає незаконним, бо комісія, яка проводила інвентаризацію запчастин, була неправомочною, оскільки створена для проведення однієї інвентаризації і не є постійно діючою, до її складу не входив керівник підприємства та головний бухгалтер, що суперечить Інструкції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994р. №69. За результатами проведення інвентаризації не була складена інвентаризаційна відомість. Таким чином, результати такої інвентаризації не можуть бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Вважає незаконним наказ про її звільнення з наведених у позові підстав. Згоди профспілки на її звільнення не було, керівник не звертався з поданням до профспілки про надання такої згоди. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами про оскарження наказів №224 від 13.11.2007р. та №233 від 13.12.2007р., так як доповнення до позову подано лише 27.03.2008 року. Наказ №224 від 13.11.2007р. скасовано наказом від 28.12.2007 року. Наказ про звільнення позивачки також скасовано наказом №248 від 28.12.2007 року. Позивачка поновлена на роботі з 20.12.2007 року, з цього часу їй проведено оплату праці. У трудову книжку позивачки внесено запис про визнання запису №9 від 19.12.2007 року недійсним. За листопад-грудень 2007 року позивачці оголошено дві догани. Третього порушення з боку позивачки не було. Позивачка була звільнена за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та посадовою інструкцією, тобто за ті порушення, за які їй оголошено догану. Адміністрація підприємства не зверталася з поданням про надання згоди на звільнення позивачки до профкому підприємства. У наказі від 13.11.2007р. №224 невірно зазначено формулювання порушення, тому наказ був скасований. За якість асфальтобетону позивачка не відповідає. У посадовій інструкції позивачки не вказано, що вона повинна слідкувати за вхідною кореспонденцією. Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у судовій повістці зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позов не визнає. Судом досліджено наступні докази: лист профкому ЛКДРП «Шляхремонт» про відсутність подання про надання згоди на звільнення позивачки, копія свідоцтва про розірвання шлюбу позивачки, копія свідоцтва про народження дитини позивачки, довідка про доходи позивачки, копія трудової книжки позивачки, заяви позивачки до адміністрації відповідача, відповідь відповідача від 19.12.2007р., виписка з наказу від 17.05.2002р. про призначення позивачки на посаду головного бухгалтера, копія наказу про звільнення позивачки від 19.12.2007 року №239, копія наказу від 13.11.2007р. №224 про накладення дисциплінарного стягнення, копія акту перевірки додержання вимог стандартів, норм і правил від 21.08.2007р., копія акту відбору зразків продукції від 15.08.2007р., копія протоколу випробування від 21.08.2007р., копія довідки про обсяг реалізації продукції від 15.08.2007р., копія припису про усунення порушень додержання стандартів, норм і правил від 21.08.2007р. №383, копія припису про заборону реалізації продукції від 21.08.2007р. №681, копія акту від 30.11.2007р. про відмову позивачки надати письмові пояснення щодо порушення, копія пояснювальної записки [PERSON] від 30.11.2007р., копія пояснювальної записки [PERSON], копія пояснювальної записки [PERSON] від 30.11.2007р., копія наказу від 13.12.2007р. №233 про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення, копія акту від 10.12.2007р., копія акту від 13.12.2007р. про відмову позивачки від письмових пояснень щодо порушення, копія наказу від 07.12.2007р. №232 про створення інвентаризаційної комісії, копія акту від 13.12.2007р. про відмову позивачки від підпису про ознайомлення з наказом №233 від 13.12.2007р., копія акту від 19.12.2007р. про відмову позивачки пояснити причину не передання справ в.о. головного бухгалтера, копія доповідної записки [PERSON] від 19.12.2007р., копія заяви позивачки про переривання відпустки по догляду за дитиною від 01.11.2005р., копія наказу №248 від 28.12.2007р. про скасування наказів №224 від 13.11.2007р. та №239 від 19.12.2007р. та поновлення позивачки на роботі, копія розпорядження міського голови м. Лисичанська від 27.12.2007р. №236-к про звільнення [PERSON], копія розпорядження в.о. директора ЛКДРП «Шляхремонт» від 28.12.2007р. про оплату праці позивачки, копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копія довідки з ЄДРПОУ, копія статуту ЛКДРП «Шляхремонт», копія табелю обліку робочого часу за грудень 2007р., копія довідки перевірки спеціалістом відділу праці УПСЗН Лисичанської міської ради від 23.01.2008р., виписка зі статуту КП «Лисичанський Шляхрембуд», копія свідоцтва про державну реєстрацію КП «Лисичанський Шляхрембуд», виписка з трудової книжки позивачки, копія посадової інструкції позивачки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивачка працювала у Лисичанському комунальному шляхово-ремонтному підприємстві «Шляхремонт» на посаді головного бухгалтера з 29 квітня 1996 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10-11). Наказом директора Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт» від 30.11.2007 року за №224 позивачці оголошено догану за систематичне порушення посадових обов'язків, підставою якої зазначено неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених посадовою інструкцією, а саме: розділу 3 «Завдання та обов'язки», п.3.2; своєчасно не були прийняті заходи по усуненню зауважень згідно припису №383 від 21 серпня 2007 року, що потягло за собою зміну структури та особливості діяльності підприємства (а.с.35). Наказом директора Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт» від 13.12.2007 року за №233 позивачці оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, підставою якої зазначено, що згідно наказу №232 від 07.12.2007 року комісією була проведена інвентаризація запасних частин, придбаних протягом року; у ході перевірки були виявлені порушення ведення бухгалтерського обліку: аналітичний облік використання запасних частин на конкретні автомобілі і механізми не відповідає П (С) БУ 9 «Запаси», відсутній реєстр бухгалтерського обліку ф. №м-27 «Картка обліку запасних частин транспортного засобу». Перелічені порушення були допущені через неналежне виконання своїх посадових обов'язків головним бухгалтером Кирюхіною О.О. (а.с.50). Наказом директора Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт» від 19.12.2007 року за №239 позивачку звільнено з посади головного бухгалтера з 19 грудня 2007 року по ст. 40 п.3 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та посадовою інструкцією, так як і раніше до неї застосовувались заходи дисциплінарного стягнення (а.с.17). Наказом в.о. директора Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт» від 28.12.2007 року за №248 на підставі розпорядження міського голови від 27.12.2007р. №236-к «Про звільнення [PERSON]», наказу управління по здійсненню політики Лисичанської міської ради у галузі житлово-комунального господарства від 28.12.2007р. №130-к «Про покладення виконання обов'язків» наказ від 30 листопада 2007 року №224 та від 19 грудня 2007 року №239 скасовано, поновлено позивачку у посаді головного бухгалтера з 20 грудня 2007 року. 19.02.2008 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів відповідача, внаслідок чого Лисичанське комунальне шляхово-ремонтне підприємство «Шляхремонт» реорганізовано у Комунальне підприємство «Лисичанський Шляхрембуд», яке за випискою зі статуту (а.с.122-123) є правонаступником Лисичанського комунального шляхово-ремонтного підприємства «Шляхремонт». Ухвалою Лисичанського міського суду від 27.03.2008р. замінено відповідача на правонаступника. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення, накладене на позивачку наказом від 30.11.2007 року №224, застосовано правомочним органом, в межах передбаченого законом строку, наказ повідомлено позивачці під розписку. Письмові пояснення від позивачки вимагались, однак згідно акту від 30.11.2007 року (а.с.46) позивачка надати письмові пояснення відмовилась. Разом з тим, згідно ст. 147 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються до працівників за порушення трудової дисципліни. Суд доходить висновку про незаконність наказу від 30.11.2007 року №224, оскільки відсутнє порушення трудової дисципліни з боку позивачки, так як усунення зауважень припису №383 від 21.08.2007р., а саме: усунення порушень якості суміші асфальтобетону, не відноситься до посадових обов'язків позивачки, передбачених посадовою інстукцією (а.с.140-143). Скасування даного наказу наказом №248 від 28.12.2007 року не є підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог, оскільки наказом №248 не встановлено незаконність оскаржуваного наказу. Позивачкою не пропущено строк звернення до суду з позовом про оскарження даного наказу, оскільки у позові, поданому своєчасно 02.01.2008 року, оскаржувався даний наказ по суті, але з невірно зазначеною датою видання. Таким чином, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог про визнання незаконним наказу від 30.11.2007 року №224 про накладення дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення, накладене на позивачку наказом від 13.12.2007 року №233, застосовано правомочним органом, в межах передбаченого законом строку. Письмові пояснення від позивачки вимагались, однак згідно акту від 13.12.2007 року (а.с.52) позивачка надати письмові пояснення відмовилась. Позивачка була ознайомлена з даним наказом, але згідно акту від 13.12.2007 року (а.с.54) від підпису про ознайомлення відмовилась. Разом з тим, суд доходить висновку про незаконність накладення даного дисциплінарного стягнення, оскільки підставою винесення даного наказу є акт комісії з інвентаризації, яка створена та діяла з порушенням вимог Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів і розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994р. №69, а саме: для інвентаризації не була створена постійно діюча комісія, у склад комісії не входив керівник підприємства, як її очільник, та головний бухгалтер. За результатами проведення інвентаризації не була складена інвентаризаційна відомість, тому порушення, зазначені у акті від 10.12.2007 року (а.с.51) не обгрунтовані первісною документацією, і не можуть бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Строк звернення до суду з позовом про оскарження даного наказу позивачкою не пропущений з наведених вище підстав. Окрім того, представником відповідача суду не надано доказів врахування відповідачем при накладенні на позивачку обох стягнень ступеню тяжкості вчиненого позивачкою проступку і заподіяну ним шкоду, обставин, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним наказу від 13.12.2007 року №233 про накладення дисциплінарного стягнення є обгрунтованими. Відповідно до ст. 40 п.3 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. З тексту наказу №239 від 19.12.2007р. про звільнення позивачки (а.с.17) видно, що позивача звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та посадовою інструкцією, так як і раніше до неї застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Вчинення позивачкою будь-якого порушення, що послугувало б підставою для звільнення у наказі не зазначено. З пояснень представника відповідача вбачається, що позивачкою у листопаді-грудні 2007 року вчинено два порушення, за які їй оголошено догани, після цього позивачкою порушення не допускались. Відповідачем допущено грубе порушення норм трудового законодавства, а саме вимог ст. 149 КЗпП України, згідно якої за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Фактично відповідачем на позивача за обидва порушення накладено стягнення у вигляді догани та згодом у вигляді звільнення, що є недопустимим. Відповідачем також допущене грубе порушення ч.1 ст. 43 КЗпП України, оскільки позивачку звільнено без попередньої згоди виборного органу профспілкової організації, що підтверджується листом (а.с.6) та поясненнями представника відповідача, згідно яких подання до профспілкової організації керівником відповідача не вносилось. При звільненні позивачки відповідачем допущене грубе порушення вимог ч.2 ст. 184 КЗпП України, за якими звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Оскільки згідно копії свідоцтва про народження дитини (а.с.8) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7) позивачка є одинокою матір'ю та має дитину, яка на час звільнення не досягла трирічного віку, то відповідач протиправно видав наказ про звільнення позивачки. Враховуючи зазначені порушення, а також незаконність наказів про накладення дисциплінарних стягнень з зазначених вище підстав, суд доходить висновку про незаконність наказу про звільнення позивачки від 19.12.2007 року №239, як такого, що виданий з численними грубими порушеннями трудового законодавства. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним наказу від 19.12.2007 року №239 про звільнення позивачки підлягають задоволенню. З виписки з трудової книжки позивачки (а.с.129) вбачається, що відповідачем у трудову книжку внесено запис №11 від 20.12.2007 року про недійсність запису №9 від 19 грудня 2007 року. Оскільки відповідачем добровільно внесено зазначений запис, то позовні вимоги про зобов'язання відповідача внести такий запис задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільних справ, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення цивільних справ у сумі 7,50 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 40 п.3, 43, 147-149, 184, 232 КЗпП України,

Outcome: partial