Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-03 00:00:00

Правова позиція відповідача в особі Комунального підприємства “Одесміськелектротранс” Представники відповідача позов визнали частково, а саме позовні вимоги щодо стягнення майнових збитків ними були визнані у розмірі 2 158, 97 грн., а вимоги, які стосувалися стягнення моральної шкоди - визнані в розмірі 5 000 грн.. Обґрунтовуючи свою позицію, представники пояснили, що ними визнається факт, того, що вони є володільцями джерела підвищеної небезпеки і з вини водія [PERSON], яка знаходиться з ними в трудових відносинах, спричинено ушкодження здоров'ю позивачці [PERSON]. Щодо суми відшкодування матеріальної шкоди, представник відповідача пояснив, що підприємство згодне з тим, що позивачці необхідно компенсувати її витрати, які вона понесла на лікування і дана сума, на його думку, складає 2 158,97 грн.. Що ж стосується витрат у розмірі 76 грн., які понесла позивачка, сплачуючи благодійні внески в установах охорони здоров'я, а також у зв'язку з надрукуванням документів та сплати комісії банку, то вони, по його ствердженню, не відносяться до витрат, що пов'язані з ушкодження здоров'я, а тому відшкодуванню не підлягають. Заявляючи про те, що сума відшкодування моральної шкоди повинна складати 5000 грн., відповідач наполягав на те, що суд при визначенні розміру моральної шкоди, має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, представник відповідача, просив звернути увагу на те, що позивачка отримала легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров'я, а тому її ствердження про тривалий розлад здоров'я та моральні страждання, які вона іспитувала після травми не повної мірі відповідають дійсності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] Даний учасник процесу жодного разу до судового засідання не з'явився. Судом, неодноразово приймалися міри, щоб забезпечити явку даної особи до суду, однак, вона відмовилася від участі у процесі. Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вправі дати згоду на участь у справі, а може й відмовитися від цього і в такому випадку, справа розглядається без нього. Правова позиція позивачки. [PERSON], заявляючи вимоги про стягнення з Комунального підприємства “Одесміськелектротранс” майнових збитків у розмірі 2 234,97 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., обґрунтовувала їх наступним. 14 травня 2007 р., приблизно о 14 годин 40 хвилин вона, в якості пасажира знаходилася у маршрутному автобусі “Богдан” АО9202” [NUMBER] якій слідував через площу Толбухіна. В момент перетинання автобусом трамвайної лінії відбулося його зіткнення з трамваєм “Т-3” №2955 під керуванням водія [PERSON]. В результаті зіткнення транспортних засобів, як стверджує позивачка, вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепної - мозкової травми у формі струсу головного мозку, перелому костей носа, забитої рваної рани носа. Постановою слідчого СВ ДТП СУ УМВС було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом дорожньої - транспортної пригоди й копія даної постанови була надіслана до Київського райсуду м. Одеси для вирішення питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху. Підставою для відмови в порушенні кримінальної справи було отримання потерпілими в тому числі й позивачкою легких тілесних ушкоджень. Позивачка вважає, що винною в скоєні дорожньої -транспортної пригоди є [PERSON], так як відповідно до постанови Київського райсуду м. Одеси її вина була встановлена, однак провадження у справі закрито у зв'язку із закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. На думку позивачки, відповідач в особі Комунального підприємства “Одесміськелектротранс” повинен відповідати за спричинену її шкоду, так як є володільцем джерела підвищеної небезпеки й водій [PERSON] знаходилася з ним у трудових відносинах. В підтвердження майнових збитків, які були спричинені пошкодженням здоров'я позивачка, надала копії рецептів, копії чеків, що підтверджують придбання лік, сплачування вартості медичних обстежень на суму 2 158,97 грн., що визнається відповідачем. Крім того, вона просить стягнути з відповідача її витрати по набору та друку у розмірі - 12 грн., комісійний збір, сплачений за послуги банку при розрахунку за проведення комп'ютерної томограми мозку - 24 грн., витрати у розмірі 40 грн., які вона понесла, роблячи благодійні внески до муніципальної лікарні, судовий збір у розмірі 59, 50 грн., витрати з ІТЗ - 30 грн. та сплату юридичних послуг адвоката в розмірі 350 грн.. Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., позивачка посилалася на те, що отримані нею травми спричиняли та спричиняють до теперішнього часу душевні муки та страждання. Так, у неї виникли ускладнення після травми у вигляді астено -невротичного синдрому, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого. У зв'язку з отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла операцію з приводу перелому кісток носа, у неї було спотворення обличчя, вона не могла дихати. Будучи студенткою Одеського політехнічного університету, вона була позбавлена можливості здавати іспити. На її утриманні знаходиться неповнолітня донька та матір пенсіонерка, які на період знаходження її у лікарні, залишилися без її піклування. Позивачка пояснила, що відсутність грошей на її лікування примусило її матір отримати у установі банку кредит у розмірі 5 000 грн., по якому вона до сьогоднішнього часу сплачує відсотки за користування. Лікування наслідків травми, вимагає від неї докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Заявляючи вимоги про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, позивачка посилалася на норми ст. 1187 ЦК України, згідно з якої, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка, а відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Також, позивачка вважає, що ст.1172 ЦК України зобов'язує юридичну особу відшкодувати шкоду, заподіяну її працівником. Мотивувальна частина. З'ясуванням обставин справи та перевірки їх, доказами, встановлено наступне. 14 травня 2007 р., приблизно о 14 годин 40 хвилин позивачка, в якості пасажира їхала у маршрутному автобусі “Богдан” АО9202” [NUMBER], якій слідував через площу Толбухіна. В момент перетинання автобусом трамвайної лінії відбулося його зіткнення з трамваєм “Т-3” №2955 під керуванням водія [PERSON]. В результаті зіткнення транспортних засобів позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепної - мозкової травми у формі струсу головного мозку, перелому костей носа, забитої рваної рани носа. Постановою слідчого СВ ДТП СУ УМВС на підставі вимог ст. 6 п. 2 КПК України було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом дорожньої - транспортної пригоди й копія даної постанови була надіслана до Київського райсуду м. Одеси для вирішення питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності. Підставою для відмови в порушенні кримінальної справи було відсутність в діях водія складу злочину, так як потерпіли, в тому числі й позивачка, отримали легкі тілесні ушкодження. Постановою слідчого було встановлено, порушення водієм [PERSON] вимог п. 16.11 «Правил дорожнього руху», які передбачають обов'язок водія уступити дорогу транспортним засобам, які рухаються по головної дорозі. Установлюючи розмір, спричиненої потерпілої [PERSON]. матеріальної шкоди, суд проаналізував відомості, щодо призначення її лік, які містилися в історії хвороби та в амбулаторній карті, копії чеків, відповідно до яких ці ліки оплачувалися, копії чеків щодо сплати медичного обстеження та встановив, що розмір суми - 2 158,97 грн. щодо якої сторони дійшли до згоди є - обґрунтованим. Суд, вважає, що позивачка правомірно ставить питання про стягнення матеріальних збитків на підставі ст. 1187 ЦК України, так як указана норма права передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Також, є правомірним посилання позивачки на ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Відповідачем були визнані обставини того, що [PERSON] є їх працівником, що дана особа завдала шкоду під час виконання своїх трудових обов'язків. Враховуючи, вищевикладені норми права, а також докази по справі, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачці витрати на лікування у розмірі - 2 158,97 грн. Суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат понесених нею з: набором та друком у розмірі - 12 грн., сплатою комісійного збору за послуги банку при розрахунку за проведення комп'ютерної томограми мозку - 24 грн., внесенням благодійних внесків до муніципальної лікарні у розмірі 40 грн., які вона понесла, є неправомірними та задоволенню не підлягають, так як не засновані на законі. Частина 2 п. 1 ст. 1167 ЦК України, передбачає відшкодування моральної шкоди у випадках якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодження здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно вини юридичної особи, що її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'ю. Розмір моральної шкоди, відповідно до вимог ч. 3 даної статті визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх, реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Аналізуючи вище перелічені критерії, суд приходить до наступного. Винною особою було скоєно правопорушення, що передбачено ст. 124 КпАП України. Наслідками цього правопорушення були фізичні страждання, пов'язані з фізичним болем та душевними стражданнями, які виразилися в занепокоєнні, нервозності, страху за себе та малолітню дитину. Погіршення здібностей потерпілої виразилися в її короткочасної втрати працездатності протягом 21 дня. Крім того, відповідно до історії хвороби [PERSON]. закрита черепна - мозкова травма у формі струсу головного мозку ускладнилася астено - невротичним синдромом, що є цілком закономірним наслідком розладу діяльності нервової системи та пов'язано з психічними переживаннями та хвилюваннями. Пояснення позивачки щодо отримання її матір'ю [PERSON] грошей у кредит на лікування, підтверджуються поясненнями свідка [PERSON] та витребуваним за ухвалою суду кредитним договором. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що в їх сім'ї дуже складне матеріальне становище. Так, її пенсія складає 740 грн., її дочка [PERSON] має на утриманні дитину, якої 10 років, виховує її одна, аліменти на дитину її батьком сплачуються в розмірі 115 грн.. Вона вимушена була взяти кредит у банку, тому, що не було за що проводити медичні обстеження та лікуванні дочки. До теперішнього часу вона вимушена сплачувати грошові кошти на погашення кредиту. Як убачається з кредитного договору, 29 травня 2007 р. [PERSON] отримала кредит у сумі 5 000 грн.. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, керувався вищевказаними доказами, а також принципами розумності, справедливості та поміркованості. Також, при визначені розмірі моральної шкоди, суд виходив із того, що відповідач є комунальним підприємством фінансується за рахунок коштів бюджету міста, а тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000 грн. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 59, 50 грн., витрат з інформаційне технічного розгляду справи в розмірі - 30 грн. та сплати юридичних послуг адвоката в розмірі 350 грн.., то на думку суду, вони, згідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial