Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-20 00:00:00

У січні 2008 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/4 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог позивачі вказали на те, що 03.01.2002 року на підставі розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів № 8/2-02 було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], на склад сім'ї із 4 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачка по справі [PERSON], яка доводиться позивачам матір'ю, після реєстрації нового шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] [PERSON]. доводиться позивачам батьком. Згідно вище зазначеного свідоцтва про право власності, квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [INFO] батько позивачів [PERSON]. помер і після його смерті відкрилася спадщина на його частку квартири. Позивачі являються спадкоємицями першої черги за законом після померлого батька. Однак, відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Тому, позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі не з'явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю у зв'язку із виробничою завантаженістю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У судовому засіданні встановлено, що 03.01.2002 року на підставі розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів № 8/2-02 було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], на склад сім'ї із 4 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. [INFO] батько позивачів [PERSON]. помер і після його смерті відкрилася спадщина на його частку квартири. Позивачі є спадкоємицями першої черги за законом після померлого батька. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачка в своїй заяві позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Таким чином, суд вважає за можливе визнати, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., який помер [INFO], належить по 1/4 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved