Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

Позивач подав до [PERSON] позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]за 15150 гривень. До підписання договору позивачу було передано 9090 гривень, а решту суми - 6060 гривень відповідач зобов'язалася сплатити до 01.06.2007р. Однак, по день ухвалення рішення це зобов'язання не виконано. Позивач неодноразово приїздив до відповідача для досудового вирішення спору, але це результату не принесло. Жодної копійки сплачено не було. Підставою для визнання договору недійсним визначено ч.1 ст.215 і ч.5 ст.203 ЦК України. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, що окрім того, підтвердив ще і письмовою заявою. Порушення зобов'язання пояснював тимчасовою неплатоспроможністю. Не заперечував того факту, що вона жодного разу с моменту спливу терміну виконання грошового зобов'язання, в той час, позивач кілька раз приїздила до нею з метою досудового врегулювання спору. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 17.10.2006р. сторони уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого позивач передає у власність відповідача житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], а останній приймає вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та сплачує за нього обумовлену грошову суму. Продаж вчинено за 15150 гривень, з яких 9090 гривень позивач отримав від відповідача ще до підписання цього договору, а решту суми - 6060 гривень відповідач зобов'язався сплатити до 01.06.2006 року. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Норма ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину передбачає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 303 цього кодексу. Згідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ч.ч.1, 2 ст.216 ЦК України передбачено, що внаслідок недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано моральної шкоди, вона підлягає відшкодуванню винною особою. Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок повного задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved