Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просить постановити рішення , яким визнати недостовірною, поширену в скаргах головою правління ЗАТ „Трансмаш” Супліченко К.В. від 18.05.2006 року на адресу Міністерства економіки України та від 09.07.2007 року на адресу Державного департаменту з питань банкрутства , Міністерства економіки України , наступного змісту : · “09.07.2007 року ми отримали від Запорізьського областного відділу з питань банкрутства за особистим підписом начальника відділу [PERSON] лист №588 від 27.06.2007 року в якому йдеться відверта дурня і ми змушені повірити в найгірший стан здоров”я та дієздатність пані [PERSON]”; · „Розжуємо детально для хворої пані [PERSON] ”; · “Також просимо створити комісію та провести службове розслідування з приводу неадекватної поведінки , повного ігнорування своїми службовими обов”язками які привели до приховування злочинів пані [PERSON] з обов”язковим наданням нам копії диплома про освіту та копії медичної довідки про дієздатність від психіатра , яку вона має отримувати щорічно .” · „Здається пані [PERSON] треба звільнити бо вона недієздатна або надати копію диплома про її освіту та копію медичної довідки про дієздатність від психіатра , яку вона має отримувати щорічно . тільки так вона може спростувати своє безглуздя та наше припущення про її хворобу та досвід”. Крім визнання недостовірною та спростування недостовірної інформації , позивач просив стягнути з відповідача 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди , яка завдана позивачу пошеренням саме зазначеної негативної та образливої за формою інформації. В судовому засіданні позивач , представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі , посилаючись на обставини викладені в позові . Відповідач , представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали , посилаючись на те , що відповідачем розповсюджено інформацію , яка є оціночними судженнями відповідача , спірна інформація та судження підтверджується доказами , наданими відповідачем , тому просили в задоволенні позову відмовити . Вважають свої судження , мислення та розуміння не образливими , в письмових запереченнях на позов проаналізували дії та відповіді позивача. Суд , вислухавши пояснення представників сторін , допитавши свідка, вивчивши письмові докази , приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] є державним службовцем , займає посаду начальника Запорізькогообласного відділу з питань банкруцтва , який в свою чергу є територіальним органом Державного Департаменту з питань банкруцтва і підпорядкований міністерству екноміки України . На посаду позивач призначена в листопаді 2005 року за накзом Міністрества економіки України , пройшла відповідний конкурсний відбір . Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовувались сторонами . 18.05.2006 року та 09.07.2007 року відповідачем до Міністерства економіки України та до Державного департаменту з питань банкрутства були надіслані скарги на результати позапланових перевірок арбітражного керуючого [PERSON] , які були проведені Запорізьським обласним відділом з питань банкрутства , в яких була розповсюджена спірна інформація , щодо особи позивача . Зазначені обставини не заперечуються сторонами , відповідачем , представниками відповідача не заперечувалось, що спірна інформація безпосередньо була розповсюджена самим відповідачем в підписаних та надісланих ним скаргах від 18.05.2006 року та від 09.07.2007 року . Таким чином , судом встановлено , що за інформацію , розповсюджену відповідачем у письмових скаргах на адреси Міністерства економіки України та Державного департаменту з питань банкрутства, відповідальність має нести відповідач, при недоведені її правдивості . Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У відповідності до ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі , недоторканість її ділової репутації , на інформацію та інші особисті немайнові права , які можуть їй належати . Особисті немайнові права фізичної особи захищаються відповідно до глави 20 Цивільного кодексу. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено , має право на спростування недостовірної інформації у такий же спосіб , у який вона була поширена та спростування здійснюється незалежно від вини особи , яка її поширила . Крім того, негативна інформація , поширена про особу , вважається недостовірною , якщо особа , яка її поширила , не доведе протилежного. Згідно ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірної інформації про себе , а також право на відшкодування матеріальної шкоди , завданої поширенням недостовірної інформації . Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог та заперечень. Відповідачем не надано суду доказів , що оспорювана позивачем інформація є достовірною і підтверджується належними доказами . На підставі викладеного , суд приходить до висновку , що вищезазначені спірні відомості , відносяться до таких , що не відповідають дійсності , оскільки викладені в стверджувальній формі про фаховий досвід , роботу та вчинки нібито позивача , при цьому відсутні належні докази , які б підтвердили , що такі дії , вчинки позивача , були дійсно вчинені позивачем, тому суд вважає , що поширені відповідачем відомості підлягають спростуванню, оскільки не доведена їх правдивість . Згідно ст. 200 ЦК України , інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища , що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі , при цьому суб”єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушення його права . Посилання представника відповідача на те, що викладена інформація є оціночними судженнями відповідача , судом не може бути прийнятими , оскільки спірна інформація не має ознак оціночних суджень , викладена стверджувально , розповсюджена відповідачами широкому невизначеному колу службовців та має форму , яка принижує честь , гідність , ділову репутацію позивача , як державного службовця . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі , гідності , а також ділової репутації фізичної особи . Приймаючі до уваги , що при розгляді заявлених вимог позивача, судом встановлено приниження честі , гідності , ділової репутації позивача , як фізичної особи , саме розповсюдженою інформацією відповідачем в листах до керівних органів позивача , суд приходить до висновку , що пред”явлені вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп. на висунутих ним підставах є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 грн. 00 коп. . На підставі викладеного ,

Outcome: partial