Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Просить визнати за нею право власності на ј частину будинку [ADDRESS]. Мотивує вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час знаходження в якому вони побудували Ѕ частину зазначеного вище будинку. Рішенням суду від 3.01.2003 року вказана частина будинку поділена між ними в натурі, але розмір ідеальних часток у праві сумісної власності за кожним визначений не був. Вказує на те, що не може в повному обсязі реалізувати право власності на належну їй ј частину будинку в зв”язку із чим звернулася до суду. Представник позивачки в попередньому судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила задовольнити вимоги. Адвокат [PERSON] підтримала позицію представника [PERSON] Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення вимог не заперечував. [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, про день, час, місце попереднього розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи і позов задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1950 року по 1968 рік, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 24.06.1970 року (а.с.7). Під час зареєстрованого шлюбу подружжя побудувало Ѕ частину будинку [ADDRESS], який належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Вказані обставини підтверджуються рішенням Печерського райсуду м. Києва від 13.10.1977 року (а.с.8-11). Рішенням Дніпровського райсуду м. Києва від 3.01.2003 року Ѕ частина зазначеного вище будинку поділена між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] виділено жилу кімнату 2-5, розміром 25,9 кв.м., Ѕ частину приміщення 2-1 розміром 6,1 кв.м. [PERSON] виділено жилу кімнату 2-4 площею 12 кв.м., коридор 2-2 - 5,8 кв.м., приміщення 2-3 розміром 6,9 кв.м., Ѕ частину приміщення 2-1 розміром 6,1 кв.м., будівлю під літ.”Б” розміром 25,65 кв.м., вбиральню під літ. “В” та погріб. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт належності Ѕ частини будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] доказуванню не підлягає, оскільки дані обставини встановлені зазначеними вище рішеннями судів першої інстанції. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] належить ј частина будинку [ADDRESS], що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовується відповідачем. Враховуючи те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 3.01.2003 року, Ѕ частина будинку [ADDRESS] була поділена між співвласниками в натурі, однак розмір ідеальних часток в праві сумісної власності за кожним визначений не був суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на ј частину будинку [ADDRESS], оскільки остання не має можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності на належне їй майно. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved