Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль і відшкодування коштів вкладених на покращення домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він з відповідачкою знаходився у фактичному шлюбі з 2002 року і вони стали проживати в його квартирі за адресою: м. Красноармійськ, Донецької області,[ADDRESS]. В фактичному шлюбі вони знаходилися до 2005 року. За час знаходження у фактичному шлюбі вони спільного майна не нажили. З 2005 року по 2006 рік вони почали проживати окремо, але продовжували свої відносини. Відповідно до Сімейного кодексу України ст. 74, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до Сімейного кодексу України ст. 57, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В серпні 2006 року він продав свою квартиру за адресою: м. Красноармійськ, Донецької області,[ADDRESS], а за гроші які він отримав в цей же день був придбаний автомобіль ЗАЗ-DAEWOO T 13110, (2004), бежевий, державний номер[NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Перебуваючи в поганому стані здоров'я і на прохання [PERSON] , так як вона була близькою йому людиною, він вбачав в ній довіру і за роки їхнього спільного життя він не помічав в ній корисливості, він повірив їй і дав згоду на оформлення договору купівлі-продажу автомобіля на біржі за його гроші 7100 доларів США на ім'я відповідачки. Оскільки вони жили однією сім'єю, то йому байдуже на кого був оформлений автомобіль. Але він перед тим як погодитися, на всякий випадок взяв у відповідачки розписку, в якій було вказано, що автомобіль вони будуть купувати за його гроші, а оформляти на її ім'я. Оформлення договору купівлі-продажу автомобіля на біржі пройшов успішно, все у них було добре. 02 вересня 2006 року за заявою відповідачки ним було видане тимчасовий реєстраційний талон на право користування автомобілем. Але вже 08 серпня 2007 року відповідачка, [PERSON], подала заяву в Красноармійське МРЕО про анулювання видачі йому тимчасового талону, про що він нічого не знав, розписка яку написала відповідачка і, яка знаходилася у нього в паспорті зникла. А через місяць відповідачка спровокувала суперечку і взагалі вигнала його зі своєї квартири. На той момент автомобіль перебував у нього. Відповідачка бажає повернути собі автомобіль, звернулася у правоохоронні органи з заявою про те, що він вкрав у неї автомобіль. По цьому факту було проведено розслідування і у нього та відповідачки брали письмові пояснення. Він вважає, що відповідачка безпідставно заволоділа його автомобілем. Крім того, за гроші, які залишилися після продажу квартири і купівлі автомобіля, він зробив ремонт в квартирі відповідачки у справі. Так, за його власні гроші було придбано: ванна, яка коштує 300 грн., два куб. м. дошки б/у - 760 грн., 60 шт. брусу дерев'яного на суму 600 грн., прольот металевий 15 шт. і труба , що в сумі складає 4035 грн., унітаз вартістю 140 грн., шифер 14 шт. загальною вартістю 322 грн., а також були виконані роботи по проведенню водопроводу, підключення унітазу та інші роботи, вартістю 500 грн. Всі ці витрати підтверджуються квитанціями. Також він за свої власні кошти купив та разом з товаришами поставив ворота. На ворота він витратив 2000 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO T 13110, (2004), бежевий, державний номер[NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], зобов'язати відповідачку відшкодувати кошти, які ним були витрачені на покращення домоволодіння відповідачки у сумі 8657 грн. і стягнути з відповідачки судові витрати. У судовому засіданні позивач і його представник наполягають на задоволенні позову. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про час, день та місце судового засідання відповідачка судом повідомлялася, що підтверджується розписками на (а.с.56,57,67,72). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка з 2002 року по другу половину 2007 року знаходились у цивільному шлюбі, що підтверджується показаннями самого позивача і заявою відповідачки на а. с. 3-4, 50. У позивача була квартира, яка розташована за адресою: м. Красноармійськ, Донецької області,[ADDRESS], яку він продав 16 серпня 2006 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 серпня 2006 року на а.с.86 посвідченого Приватним нотаріусом Красноармійського міського округу за реєстром № 6833. В той же день був складений договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ-DAEWOO T 13110, (2004), бежевий між [PERSON] і [PERSON], відповідачкою у справі. Хоча договір купівлі-продажу автомобіля був оформлений на ім'я відповідачки гроші на придбання автомобіля були надані позивачем, які він отримав від продажу квартири. До такого висновку суд прийшов виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач квартиру продав за суму еквівалентну 13 тис. доларів США. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що згідно домовленості з [PERSON]. він придбав у позивача квартиру №[ADDRESS] в м. Красноармійську, Донецької області 16 серпня 2006 року за суму еквівалентну 13 тис. доларів США. До цього, тобто до 16 серпня 2006 року, приблизно у період з 3 по 16 серпня 2006 року позивач звертався до нього з проханням надати йому авансову суму, для внесення завдатку за автомобіль, який він мав наміри придбати після продажу квартири. Він сам їздив з позивачем до продавця автомобіля і він сам передавав останньому завдаток за автомобіль. Свідок[PERSON] підтвердив, що дійсно позивач приїзжав з до нього з жінкою і казав, що у нього не має грошів, і як він продасть квартиру, то він в той же час придбає автомобіль. Він запропонував [PERSON] надати йому завдаток, щоб він був упевненим, що той придбає автомобіль. Виконуя це прохання позивач надав йому завдаток у сумі еквівалентної 200 доларів США, а потім. як позивач продав свою квартиру, вони у товарній біржі склали договір купівлі-продажу автомобіля за суму еквівалентну 6900 дол., а всього з завдатком вартість автомобіля склала суму еквівалентну 7100 доларів США. Його здивувало, що [PERSON] оформив автомобіль на свою жінку і, коли він попитав у позивача чому він так зробив, той сказав, що це їх проблеми. Викладене підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля від 16 серпня 2006 року укладеного Українською товарною біржею ( а.с.37). Аналогічні покази надав суду свідок [PERSON]., який крім того підтвердив, що він бачив у [PERSON] розписку, в якій жінка позивача, з якою він на той час проживав, підтверджувала, що на придбання автомобіля були вкладені гроші позивача, які він отримав від продажу квартири. Свідок [PERSON]підтвердила, що сама відповідачка, [PERSON], їй казала, що автомобіль придбаний за гроші от продажу квартири [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснив, що він провадив розгляд заяви [PERSON], яка зверталася до Красноармійського МРВ з тих підстав, що [PERSON] заволодів її автомобілем ЗАЗ-DAEWOO T 13110. Ним було встановлено, що цей автомобіль був придбаний за гроші [PERSON], які у того були від продажу квартири на мрн. „Шахтарському”, тому він відмовив в притягненні позивача до кримінальної відповідальності і ця постанова з матеріалами справи провірялася прокурором. Ні яких зауважень от прокурора не поступило, тому постанова набрала чинності. Викладене підтверджується матеріалом про відмову в порушенні кримінальної справи за № 3695, долученого до справі. Таким чином, судом з вірогідністю встановлено, що автомобіль ЗАЗ-DAEWOO T 13110 був придбаний за кошти позивача, тому згідно зі ст. 57 Сімейного кодексу України цей автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON] Виходячи з наведеного необхідно визнати право власності на вищевказаний автомобіль за позивачем. Відносно витрат, які позивачем були вкладені на покрашення домоволодіння відповідачки, суд вважає за необхідне частково задовольнити ці вимоги, оскільки не надано доказав, які у повній сумі підтверджують вклад особистих грошей позивача. Так ванна була придбана 06 липня 2006 року за 300 грн., що вбачається з квитанції на а.с.79, тобто до продажу квартири, а тому можливо тільки частково задовольнити позов, у розмірі &frac12; частки, у сумі 150 грн., оскільки сторони перебували у фактичному шлюбі. Вартість унітазу необхідно виключити з позову, оскільки на товарному чеку вказана сума вартості унітазу 217 грн., а в позові 140 грн. Крім того на товарному чеку не вказана дата придбання унітазу (а.с. 79). Не підтвердив позивач витрати на виконання робіт по проведенню водопроводу, підключенню унітазу та інші роботи на суму 500 грн., які також не підлягають оплаті. В той же час позивачем суду надані товарні чеки , яки підтверджують його витрати на придбання: двох кубів дошки б/у на суму 760 грн.; 60 шт. дерев'яного брусу на суму 600 грн. від 03.10.2006 року; прольот металевий 15 шт. і труба, що в сумі складає 4035 грн. від 10 серпня 2006 року; шифер 14 шт. загальною вартістю 322 грн. від 08.09.2006 року. Всі ці будівельні матеріали були придбані для будівництва гаража на території домоволодіння відповідачки у справі, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що у серпні 2006 року він продав [PERSON] гаражні ворота б/у вартістю 2000 грн. Ці ворота позивач брав для будівництва гаража на [ADDRESS], де він жив з жінкою. На а.с. 81 є розписка, яку він надав [PERSON] в підтвердження того, що той придбав у нього ворота. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути в відшкодування коштів вкладених на покращення домоволодіння 7867 грн., а саме: вартість ванни - 150 грн., два куба дошки 760 грн., 60 шт. дерев'яного брусу на суму 600 грн., прольот металевий 15 шт. на суму 3375 грн., труба 30 м. на суму 660 грн., шифер 14 шт. на суму 322 грн. та ворота на гараж вартістю 2000 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1% від суми задоволеного позову, тобто у сумі 437 грн.22 коп. ( 5.05 грн. х 7100 дол. = 35855 грн. + 7867 грн. = 43722 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial