Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-08 00:00:00

05 грудня 2007 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що[INFO] померла його бабуся - [PERSON], якій на праві особистої власності належало домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]Спадкоємцями за законом, є відповідачі та його матір - [PERSON]. Відповідачі по справі відмовилися від прийняття своєї частки спадку. [PERSON], не встигла прийняти спадщину та оформити її на своє ім'я, оскільки, [INFO], померла. Позивач вказав, що у встановлений законом строк, він не міг звернутися про прийняття спадщини, оскільки відбував покарання у місцях позбавлення волі, і тільки 20 грудня 2004 року, звільнився; паспорт отримав тільки 22 лютого 2005 року, а 30 червня 2006 року, зміг зареєструватися за адресою: [ADDRESS] Позивач вказав, що вважає, поважною причину пропуску строку для подання заяви для прийняття спадщини, тому й прохає суд подовжити йому строк для прийняття спадщини до трьох місяців. У судовому засіданні позивач, підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві та пояснив, що[INFO] померла його бабуся - [PERSON], якій на праві особистої власності належало домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]Спадкоємцями за законом, є відповідачі та його матір - [PERSON]. Відповідачі по справі відмовилися від прийняття своєї частки спадку. [PERSON], не встигла прийняти спадщину та оформити її на своє ім'я, оскільки, [INFO], померла. Позивач у встановлений законом строк, не міг звернутися про прийняття спадщини, оскільки відбував покарання у місцях позбавлення волі, і тільки 20 грудня 2004 року, звільнився, паспорт отримав тільки 22 лютого 2005 року, а 30 червня 2006 року, зміг тільки зареєструватися за адресою: [ADDRESS], тому він звернувся до суду з даним позовом і просив даний позов, задовольнити у повному обсязі. У судові засідання, призначені на 19 грудня 2007 року на 08 годину 30 хвилин та 09 січня 2008 року на 08 годину 30 хвилин відповідачі [PERSON] та [PERSON] - не з»явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, про день, час та місце слухання справи судом повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Заперечень на позовну заяву чи то заяв про слухання справи за їх відсутності, до суду ними не подано. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд вважає неявку відповідачів у судове засідання - неповажною. Третьою особою Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області не забезпечено явку свого представника у судові засідання, однак 12 грудня 2007 року до суду подано заяву про слухання справи за відсутності їх представника, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача (а.с.№19). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Згідно ксерокопії паспорту (а.с.№5-7) вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач вказав, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки є її рідним сином. Дійсно, в матеріалах справи наявна ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.№ 13) на [PERSON], з якого вбачається, що в графі мати: вказана [PERSON]. Розглядаючи дану справу, відповідно до п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, необхідно зазначити, що на час відкриття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON]. діяв Цивільний Кодекс 1963 року, тоді як позивач звернувся до суду в грудні 2007 року, тобто, коли вже діяв Цивільний Кодекс України 2004 року, однак, суд при розгляді даної справи застосовує положення Цивільного Кодексу України 2004 року, оскільки, відповідно до ч.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2004 року зазначено, що Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З наведеного, в судовому засіданні судом встановлено, що дійсно позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO] оскільки згідно до положення частини 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою, крім того, згідно до статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.№12) вбачається, що [PERSON], померла[INFO], після смерті якої залишився заповіт від 26 квітня 1984 року (а.с.№14), посвідчений в Лозівській державній нотаріальній конторі Харківської області, згідно якого, все своє майно [PERSON], заповідала [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Частиною 2 ст.1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. З огляду на ксерокопію свідоцтва про смерть (а.с.№11), вбачається, що [PERSON] не встигла прийняти спадщину у визначені строки, оскільки [INFO] померла. Позивачем у своєму позові заявлено про продовження строку на прийняття спадщини на спадкове майно - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]Дійсно, з огляду на ксерокопію технічного паспорту на даний будинок (а.с.№36-39) право власності закріплено за [PERSON]. Крім того, підтвердженням належності права власності на вищевказаний житловий будинок, є і довідка від 27 червня 2007 року (а.с.№10), видана Лозівським бюро технічної інвентаризації Харківської області. В якості відповідачів по справі позивачем вказано [PERSON]та [PERSON], які є рідними доньками [PERSON], про що свідчать наявні в матеріалах справи ксереопії свідоцтва про їх народження (а.с.№22, 23) та в свою чергу -сестрами [PERSON]. В судовому засіданні було з»ясовано, що відповідач [PERSON] має прізвище «[PERSON]» у зв»язку з тим, що вступила в шлюб з громадянином [PERSON], а відповідач [PERSON] має прізвище «[PERSON]», оскільки зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про одруження ( а.с.№24). Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач вказав, що він має намір прийняти спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця його матері, тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно до положення статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно, позивач у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що відбував покарання у місцях позбавлення волі, і тільки 20 грудня 2004 року, звільнився, що підтверджується довідкою серії 00№ 193896 від 20 грудня 2004 року про його звільнення (а.с.№ 9), паспорт отримав тільки 22 лютого 2005 року, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.№ 5-6), а 30 червня 2006 року, зміг тільки зареєструватися за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.№ 5-6). З огляду на матеріали справи та пояснень самого позивача, судом у судовому засіданні, встановлено, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення до державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини. Позивач вказав, що вважає причину пропуску строку поважною тому і прохає суд призначити йому строк достатній для подання заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини у три календарних місяці. Згідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених матеріалів справи, суд знаходить позов таким що підлягає задоволенню та визнає причину пропуску строку звернення позивачем до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважною та вважає можливим визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини в три календарних місяці. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму 07 гривень 50 копійок, про що надано квитанцію ( а.с. № 2), та судовий збір на суму в 08 гривень 50 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с. № 1). Однак, у судовому засіданні позивачем подано письмову заяву (а.с.№35), якою він прохає суд не стягувати з відповідачів судові витрати, понесені нім при зверненні до суду з даною позовною заявою. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачем не заявлено в своїй позовній заяві про стягнення судових витрат, то суд під час ухвалення рішення по даній цивільній справі, ухвалює його, в межах заявлених позовних вимог, тому суд не стягує на користь позивача з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved