Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-03 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до ТОВ «Віка» про визнання угоди купівлі-продажу будівлі дійсною та визнання права власності, вказавши, що 20 грудня 2007 року між нею та відповідачем у справі була досягнута домовленість про купівлю-продаж 2/3 частки будівлі магазину, розташованого в [ADDRESS]. На підтвердження домовленості ними був складений та підписаний договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, що свідчить про те, що вона придбала 2/3 частини будівлі зазначеного магазину. Між ними, як зазначила позивачка, була досягнута домовленість за всіма суттєвими умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, визначений об'єкт купівлі-продажу, його вартість, порядок оплати та передачі за договором. Вказані 2/3 частки будівлі магазину належить ТОВ «Віка» на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 20.05.1999 року, виданого на підставі рішення Родинської міської ради від 12.02.1999 року № ХХІІІ/7-21 та зареєстрованого у БТІ м. Красноармійська, 01.06.1999 року за реєстром № 58. Загальна вартість 2/3 частин будівлі магазину, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно БТІ м. Красноармійська від 07.11.2007 року складає 15490 грн. Відповідно до експертної оцінки нерухомого майна - ринкова вартість вказаного нерухомого майна становить 15490,00 грн. Цю суму вона сплатила, на виконання п.2.1 договору, за придбане майно у повному обсязі. 4 березня 2008 року придбане нерухоме майно було передане їй за Актом прийому-передачі, також їй були передані всі документи і наданий дозвіл про володіння та користування цим майном. Земельна ділянка, на якій розташована нерухомість, не приватизована. вони з відповідачем не мають змоги посвідчити договір нотаріально, оскільки раніше у вказаному будинку № 7 по вул. Залізничній було зареєстровано два магазини під різними номерами і, не зважаючи на це БТІ у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно вказує різні номери магазину, що не відповідає свідоцтву про право власності на будівлю. Таким чином, вона не має змоги зареєструвати придбане майно на своє ім'я, хоча в повному обсязі сплатила грошові кошти за вказане майно. Вважає, що нею виконані всі умови домовленості про купівлю-продаж жилого будинку з господарчими спорудами. Отже, з огляду на викладене, позивачка просила позов задовольнити, визнати побутову угоду купівлі-продажу 2/3 часток будівлі магазину з відповідними побудовами за адресою: [ADDRESS], загальною площею 129,1 кв.м між нею та відповідачем дійсною та визнати за нею право власності на вказане майно. У судовому засіданні позивачка доводи позовної заяви підтримала, наполягала на її задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи БТІ м. Красноармійська також не заперечував проти задоволення вимог позивачки, вважаючи їх обґрунтованими. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державні реєстрації. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, що прямо передбачено ч. 1 ст. 220 ЦК України. Проте, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення В силу ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд виходить з того, що сторони у справі не з особистої вини не посвідчили договір купівлі-продажу будівлі магазину нотаріально і тому, вважає необхідним задовольнити позов, визнавши побутову угоду купівлі-продажу 2/3 часток будівлі магазину, розташованого в [ADDRESS] дійсною, та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини вказаного нерухомого майна, оскільки сторони досягли домовленість за всіма суттєвими умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: визначили об'єкт купівлі-продажу, його вартість, порядок оплати та передачі за договором і окрім того, позивачка виконала умови п.2.1 договору, сплативши визначену договором суму за придбане майно у повному обсязі і відбулася передача цього майна (а.с.9,13-14,15). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Обставин, які б перешкоджали визнати за позивачкою право власності на вищевказане нерухоме майно судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved