overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач в березні 2008 року звернувся до [PERSON], третя особа Індустріальний центр зайнятості про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилалася на те, що позивачка уклала на визначений термін трудовий договір від 22 грудня 2003 року з відповідачем на виконання роботи продавця господарчих товарів. Зазначений договір був зареєстрований Індустріальним центром зайнятості 25.12.2003 року за № 3999. відповідач 15.09.2004 року залишив роботу без попередження та без поважних причин. Позивачка неодноразово надсилала листи відповідачу з проханням розірвати трудовий договір та з'явитись в Індустріальний цент зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації. Але відповідач до теперішнього часу не з' явився. Позивачка підтримав позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем було укладено на визначений термін трудовий договір № 2392 від 22 грудня 2003 року на виконання роботи продавця господарчих товарів. (а.с.7). Зазначений договір був зареєстрований Індустріальним центром зайнятості 25.12.2003 року за № 3999. Відповідач 15.09.2004 року залишив роботу без попередження та без поважних причин. Позивачка неодноразово надсилала листи відповідачу з проханням розірвати трудовий договір та з'явитись в Індустріальний цент зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації. Але відповідач до теперішнього часу не з'явився. (а.с.8). Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу без поважних причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач у березні 2008 року звернувся до суду з позовом до [NUMBER]. про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: м. [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві й у ході судового розгляду, позивачка посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2008 року вона є власником квартири, що розташована за адресою: м. [ADDRESS] Відповідно до довідки КЖЕП № 50 від 22.10.2007 за № 3905, відповідач зареєстрований за адресою:[ADDRESS], але не проживає за вищевказаною адресою. Позивачка просила суд зобов'язати ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в м. Дніпропетровську зняти з реєстраційного обліку [NUMBER]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року [PERSON]. є власником квартири, що розташована за адресою: м. [ADDRESS] Відповідно до довідки КЖЕП № 50 від 22.10.2007 за № 3905 [NUMBER]. зареєстрований за адресою: м. [ADDRESS], але не проживає за вищевказаною адресою. У відповідності зі ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користатися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.2 ст.48 ЗУ «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення і не були зв'язані з позбавленням власності. У відповідності зі ст.391 ГК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст. 391 ГК України позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, свої вимоги мотивує тим, що з 19.03.1999 року з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від сумісного життя мають дитину [INFO]народження. Їх сім'я розпалась з тих підстав, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, із-за чого сумісне життя не склалося, мешкають роздільно більш двох років. Неповнолітній син мешкає з позивачем та знаходиться на повному ії отриманні, допомоги від відповідача не надходить. Позивач у судове засідання не з'явився, сповіщена належним чином, до суду надала заяву в котрої підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі и просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином, надав до суду заяву, в якої погодився с позовними вимогами, проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19.03.1999 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від шлюбу мають дитину [INFO]народження (а.с. 6). Проте життя у сторін не склалося із-за різних характерів. Подружні відносини не підтримують більше року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні. Спорів майнового характеру між сторонами не існує. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на користь дитини, вихованням не займається. Відповідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, подружжя втратило один до одного відчуття любові і взаєморозуміння, тому сім'я носить формальний характер та підлягає розлученню, а відповідач зобов`язан сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилалася на те, що між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11324774/2545719, № 1.11324774/2545735 від 12.11.05 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 12.11.05 року. 12.11.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер -[NUMBER], [NUMBER]. для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11324774. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.03.06р по 01.06.06р. в розмірі 183,89 грн. та сума договірної санкції - 1038,06 грн, а всього, 1221,95 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, крім того, просив стягнути сплачене держмито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11324774/2545719, № 1.11324774/2545735 від 12.11.05 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 12.11.05 року. 12.11.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER], [NUMBER]. для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11324774. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.03.06р по 01.06.06р. в розмірі 183,89 грн. та сума договірної санкції - 1038,06 грн, а всього, 1221,95 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості та сплачене позивачем при подачі позову держмито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилалася на те, що між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11340742/2592005 від 06.12.05 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 06.12.05 року. 06.12.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER]. Для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11340742. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.08.06р. по 01.11.06р. в розмірі 119,36 грн. та сума договірної санкції - 713,94 грн, а всього, 833,30грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, крім того, просив стягнути сплачене держмито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11340742/2592005 від 06.12.05 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 06.12.05 року. 06.12.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER]. Для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11340742. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.08.06р. по 01.11.06р. в розмірі 119,36 грн. та сума договірної санкції - 713,94 грн, а всього, 833,30грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості та сплачене позивачем при подачі позову держмито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся з позовом до [PERSON]про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилалася на те, що між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11418949/28366844, № 1.11418949/2836865 від 06.05.06 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 06.05.06 року. 06.05.06 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER], [NUMBER]. для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11418949. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв' язку в термін 01.06.06р по 01.08.06р. в розмірі 462,00 грн. та сума договірної санкції - 1978,28 грн, а всього, 2440,28 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, крім того, просив стягнути сплачене держмито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11418949/28366844, № 1.11418949/2836865 від 06.05.06 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 06.05.06 року. 06.05.06 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER], [NUMBER]. Для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11418949. В порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.06.06р по 01.08.06р. в розмірі 462,00 грн. та сума договірної санкції - 1978,28 грн, а всього, 2440,28 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості та сплачене позивачем при подачі позову держмито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся з позовом до Науменко Марини Борисівни про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилалася на те, що між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11270243/2412321 та № 1.11270243/2412325 від 28.08.2005 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 28.08.05 року. 28.08.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER]. для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11270243 в порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.01.07р. по 01.04.07р. в розмірі 100,00 грн. та сума договірної санкції - 534,36 грн, а всього, 364, 35 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, крім того, просив стягнути сплачене держмито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено угоду № 1.11270243/2412321 та № 1.11270243/2412325 від 28.08.2005 року про надання послуг стільникового зв'язку та додаткову угоду до неї від 28.08.05 року. 28.08.05 року відповідачем підписано договір-заяву про підключення телефону системи GSM, якому було надано абонентний номер - [NUMBER]. для обслуговування вказаного номеру СП «УМЗ» надало йому особистий рахунок № 1.11270243 в порушення вимог вказаного договору та загальних умов виконання зобов'язань, відповідач не сплатив надані послуги стільникового зв'язку в термін 01.01.07р. по 01.04.07р. в розмірі 100,00 грн. та сума договірної санкції - 534,36 грн, а всього, 364, 35 грн У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості та сплачене позивачем при подачі позову держмито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 23 вересня 2006 року між сторонами зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку. У березні 2008 року позивачка уточнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 538 грн., що становить прожитковий мінімум для дитини такого віку, щомісяця. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Із пояснень позивачки, матеріалів справи видно, що 23 вересня 2006 року між сторонами зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2007 року відповідач проживає окремо. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Відповідач ніде не працює і не має постійного доходу. Інші особи на утриманні відповідача не перебувають. Інших аліментних зобов'язань він не має. В силу ст.ст.180,181,182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 538 гривень щомісяця в судовому порядку. Таку допомогу він може надавати, оскільки працездатний. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судових витрат в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, вказуючи, що проживає у квартирі [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрована [PERSON], яка з травня 2004 року не проживає в вищеназваній квартирі без поважних причин, комунальні послуги не оплачує, розшук її місцезнаходження позитивних результатів не дав, тому просив визнати останню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на ті ж обставини, викладені в позові, доповнив, що відповідачка з травня 2004 року не проживає в квартирі без поважних причин, вселятися до квартири не намагалася, замки у вхідних дверях позивач не змінюв, перешкод у проживанні відповідача у спірній квартирі ніхто не чинив. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про неможливість розгляду справи за його відсутності через поважні причини до суду не надіслав, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - КП „ЛЖЕК№2” у судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, тому є передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по зазначеній вище адресі, оскільки більше шести місяців [PERSON] не користувалася правами наймача, передбаченими житловим законодавством України, не зверталася в житлові органи з питань обслуговування квартири, не ставила питання про вселення до квартири, не інформувала відповідні органи про перешкоди, які робить їй позивач На підставі викладеного та ст.71,72 ЖК УРСР,

Outcome: approved