Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-07 00:00:00

05 листопада 2007 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання факту перебування [PERSON]. на утриманні у [PERSON]., визнання факту спадщини та права на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS], визнання свідоцтва про право на спадщину від 10 липня 2003 року недійсним та визнання договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON]. недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. недійсним. У судовому засіданні позивачка, яка одночасно представляє інтереси позивача [PERSON]. позов підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON]. позов не визнала і просила відмовити в задоволенні позову. Представник співвідповідача ДПІ в місті Чернігові позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Співвідповідачі [PERSON]., Перша Чернігівська Державна нотаріальна контора та треті особи - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Чернігівького міського нотаріального округу [PERSON], орган опіки та піклування Деснянської районної ради в місті Чернігові в судове засідання не з”явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, від представника органу опіки та піклування Деснянської районної ради надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, просили задовольнити вимоги позивачів. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшо висновку, що позов не підялагє заловоленню з наступних підстав. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.11.2003 року встановлено, що квартира [ADDRESS]належала на праві приватної власності [PERSON]., який був членом житлово-будівельного кооперативу і повністю оплатив свій пайовий внесок у 1986 році. [PERSON]. помер [INFO] Відповідно до ст.ст. 524, 555 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних праовідносин, якщо не має спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON]є сином [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 10 ). Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно зі ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. [PERSON]. не мав спадкоємців, тому 10.07.2003 року Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою було видано Державній податковій інспекції міста Чернігова свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно складається з квартири, яка станом на 10.07.2003 року не перебувала під забороною, що спростовує твердження позивачів щодо знаходження квартири під арештом. 07.04.2004 року спірна квартира була продана [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу № 585, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. 12.07.2004 року [PERSON]. продав квартиру [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу № 2418, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України 1963 року, чинної на момент укладення угоди, договір купівлі-продажу квартири[ADDRESS]був укладений в письмові формі та посвідчений нотаріусом. Крім того, укладений договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди, оскільки скріплено підписами сторін. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що з боку [PERSON]. не було представлено доказів стосовно проживання, матеріального забезпечення, надання допомоги та знаходження його на утриманні у померлого, то у суду відсутні підстави для визнання факту перебування [PERSON]. на утриманні [PERSON].. Крім того, згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 03.04.1987 року „Про практику застосування судами житлового законодавства”, вирішуючи питання про визнання членом сім'ї наймача інших осіб ( крім подружжя, дітей, батьків ), суд зобов'язаний з'ясувати характер їх відносин із наймачем, членами сім'ї, зокрема, встановити чи мали місце ведення спільного господарства ( загальні витрати ), надання взаємної допомоги, інші обставини, що свідчать про наявність сімейних відносин. Оскільки позивачі не надали жодного з доказів, щодо визнання членом сім'ї [PERSON]. та в зв'язку з відсутністю доказів щодо ведення спільного господарства, а саме загальних витрат та будь-яких інших обставин, що свідчать про наявність сімейних відносин між [PERSON]. та померлим, то суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про визначення факту прийняття спадщини та права на спадкове майно, а саме кв. [ADDRESS]. Крім того, позивачі у встановлений законом строк після смерті [PERSON]. не зверталися до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року та й взагалі не здійснювали будь-яких дій, які б свідчили його намір прийняти майно - квартиру [ADDRESS] в місті Чернігові у спадщину. Одночасно не було встановлено перешкод і під час посвідчення договорів купівлі-продажу квартири від 07.04.2004 року та від 12.07.2004 року, у зв”язку із скасуванням арешту рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.11.2003 року. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” приватизації підлягає житло, яке надлежить до державного житлового фонду. Квартира знаходилася у приватній власності [PERSON]., а тому не підлягала приватизації, та позивачі не мають права на її приватизацію Крім того, у відповідності до ст. 170 ЖК України, перехід права власності на квартиру не позбавляє її мешканців, які на законних підставах вселилися права на проживання в ній, тому право позивачів користуватися спірною квартирою визнано судом та оскаржувані договори жодним чином не порушують їхні житлові права. Крім того, частки у праві власності на спірну квартиру [PERSON]. не мав, а тому попередньої згоди органів опіки та піклування на здійснення договорів купівлі-продажу квартири законодавством не встановлювалося на час укладення спірних угод. В зв”язку з тяжким матеріальним становищем позивачів, суд приходить до висновку про можливість їх звільнення від сплати судового збору на користь держави.

Outcome: approved