Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до ЗАТ «Позняки-Жил-Буд», в якому просять зобов'язати відповідача передати їм трьохкімнатну квартиру загальною площею 128,12 кв.м., [ADDRESS], підписавши про це акт прийому-передачі. Крім цього, позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь неустойку у розмірі 102766 грн. 16 коп. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 02.12.2003 року уклали з відповідачем Генеральну угоду про дольову участь у будівництві № 132-Ф-15 СТВ (надалі - Генеральна угода), у відповідності до якої відповідач взяв на себе зобов'язання передати позивачам зазначену квартиру у другому кварталі 2005 року. Незважаючи на повне та своєчасне виконання позивачами своїх зобов'язань за Генеральною угодою, відповідач своєчасно не збудував та до цього часу не передав їм спірну квартиру. У відповідності до п. 9.5 Генеральної угоди відповідач повинен сплатити позивачам неустойку у розмірі 0,5 від суми фактично сплачених ними коштів за кожен наступний місяць прострочки виконання, починаючи з липня 2005 року, а також виконати зобов'язання в натурі, передавши позивачам спірну квартиру, будівництво якої на цей час вже завершено. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Мельник А.С. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що будинок, у якому знаходиться спірна квартира на цей час не введений в експлуатацію, а технічна документація на квартиру відсутня, що перешкоджає її передачі позивачам. Представник відповідача також вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення неустойки, просить суд застосувати цей строк та відмовити позивачам в цій частині позовних вимог. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов [PERSON] та [PERSON] задовольнити частково виходячи із наступного. Судом встановлено, що 02.12.2003 року сторони уклали Генеральну угоду про дольову участь у будівництві № 132-Ф-15 СТВ, відповідно до п. 1.1 якої позивачі зобов'язались передати відповідачу грошові кошти з метою участі в будівництві житлового будинку [ADDRESS] , а відповідач взяв зобов'язання передати позивачам частину спорудженого будинку на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.1 Генеральної угоди по завершенню циклу будівельних робіт відповідач повинен був передати, а позивачі - прийняти трьохкімнатну квартиру загальною площею 128,12 кв.м.,[ADDRESS], про що повинен був бути складений Акт прийому-передачі. Запланованим строком завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, сторонами був визначений ІІ квартал 2005 року. У відповідності до ч. ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, згідно із ч. 1 ст. 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Представниками сторін у судовому засіданні було визнано, що на час розгляду справи будівництво будинку, в якому розташована спірна квартира - завершено. Зазначена обставина також підтверджується наданими представником відповідача копією Розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.08.2007 року № 962 «Про призначення державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту «Житловий будинок з вбудованими приміщеннями загальноміського користування та підземними автостоянками , [ADDRESS], а також копією Акту робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту для пред'явлення державній приймальній комісії від 20.07.2007 року. Судом встановлено, що всупереч умовам Генеральної угоди та положенням ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та до цього часу не передав позивачам фактично збудовану спірну квартиру. Представники сторін в судовому засіданні підтвердили факт того, що спірна квартира відповідачем позивачам передана не була і Акт прийому-передачі сторонами не підписувався. У відповідності до ч.1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Посилання представника відповідача на неможливість передачі позивачам спірної квартири у зв'язку з тим, що будинок, у якому вона знаходиться, ще не введений в експлуатацію, є необґрунтованим, оскільки умовами Генеральної угоди передбачалася передача спірної квартири після завершення будівництва, яке у часі може не співпадати із моментом введення будинку в експлуатацію. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача передати позивачам трьохкімнатну квартиру загальною площею 128,12 кв.м.,[ADDRESS], підписавши про це відповідний акт приймання-передачі. Крім цього, відповідності до п. 9.5 Генеральної угоди у випадку перевищення строків будівництва над запланованими більш, як на 3 місяці відповідач повинен сплатити позивачам неустойку у розмірі 0,5 відсотків від суми фактично сплачених позивачами коштів за кожний наступний місяць прострочи. На час розгляду справи відповідачем прострочено виконання зобов'язання більш ніж на 33 місяці. Разом з тим, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Позов про стягнення з відповідача неустойки за Генеральною угодою було подано позивачами лише 22.02.2008 року. Представником відповідача в судовому засіданні було зроблено заяву про застосування позовної давності при вирішенні питання про стягнення неустойки за Генеральною угодою. Виходячи, що представником позивачів в ході розгляду даної справи не було надано доказів того, що строк позовної давності, встановлений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України було пропущено позивачами з поважних причин, суд вважає можливим стягнути з відповідача неустойку, передбачену п. 9.5 Генеральної угоди, лише за один рік, який передував зверненню позивачів до суду з даним позовом. Розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів становить: (734045,20 грн.х0,5%)х12 мес.=44042,64 грн. Підстав для звільнення відповідача від сплати позивачам неустойки або зменшення її розміру судом не встановлено. Представником відповідача під час розгляду справи не надано доказів того, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Генеральною угодою було частково викликано неналежним виконанням позивачами своїх зобов'язань у частині фінансування будівництва. Тому суд вважає таке твердження необґрунтованим та не приймає його до уваги при вирішення питання щодо сплати відповідачем неустойки. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого ними судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 1730 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial