Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння в [ADDRESS]в порядку спадкування за заповітом після смерті її тітки [PERSON], яка померла [INFO]року. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. [INFO] року померла її рідна тітка[PERSON], яка на випадок своєї смерті своє майно заповідала позивачці. Після смерті [PERSON] залишилось домоволодіння, право власності на яке не було зареєстровано в БТІ. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно позивачу необхідно визнати за позивачем право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просить суд їх задовольнити та, будучи допитаною в якості свідка в порядку ст..184 ЦПК України показала наступне. [PERSON] була одинокою, інших родичів крім неї в [PERSON] не було. [PERSON] проживала в [ADDRESS], де вона її часто відвідувала. Після смерті [PERSON] вона її похоронила за власні кошти, слідкувала за будинком, обробляла прибудинкову земельну ділянку. В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, оскільки інших спадкоємців крім неї за заповітом не було. Представник відповідача Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з'явився. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Заслухавши покази позивача, дослідивши письмові заяви відповідача, матеріали справи та надані позивачем документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги мають бути задоволені повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії[NUMBER], виданим Сеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області /а.с.-12/. Згідно з заповітом, складеним та посвідченим секретарем виконавчого комітету Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі за №60 26 грудня 1992 року,[PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] /а.с.-5/. На день смерті заповіт не змінено і не скасовано. В судовому засіданні встановлено, що будинок з надвірними будівлями по[ADDRESS]згідно з записом в господарській книзі за №251 належить [PERSON]та розташований на земельній ділянці Сеньківської сільської ради розміром 0,40 га, в якому спадкодавець проживала по день смерті /а.с.-11/. Згідно з висновком відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації від 21 січня 2008 року земельна ділянка в [ADDRESS] забудована житловим будинком та господарчими спорудами: сарай, погріб, колодязь, туалет, будівельний паспорт на земельну ділянку відсутній, нормативні відстані господарчої будівлі із суміжною забудовою не витримані, господарча будівля позначена №2 розміщена на відстані 2,0 м від сусідньої господарчої споруди, нормативні відстані відносно дороги не витримані, щодо розташування господарчої споруди, яка позначена на графічному матеріалі за №2. Відповідно до вимог ст.380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За змістом ч.2, 3 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Проте, згідно з вимогами ч.3, 5 вказаної статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, або на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих суду документів, а також із заяв [PERSON], що мешкає по[ADDRESS], та [PERSON], що мешкає по[ADDRESS], встановлено, що істотних порушень істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві будинку та господарських споруд спадкодавцем [PERSON] допущено не було. Таким чином, [PERSON], яка на відведеній їй для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці збудувала жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами без належно затвердженого проекту, проте без істотних порушень та з дотриманням будівельних норм та правил, вона на момент смерті набула право власності на зведені нею будівлі, споруди по [ADDRESS] Права інших осіб при цьому порушено не було. [PERSON] на момент смерті не отримала свідоцтво про право власності та не зареєструвала його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації, проте право власності в порядку спадкування має бути визнано за позивачем. Відповідно до вимог ст..549 Цивільного кодексу України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України, 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом прийняла спадщину у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташований по[ADDRESS], що був збудований померлою спадкодавицею [PERSON], та згідно з вимогами ч.2 ст.548 Цивільного кодексу України 1963 року набула права власності в порядку спадкування на вказане нерухоме майно з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved