Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-28 00:00:00

28.11.2007 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 23 230 грн., що були отримані останнім по недійсному попередньому договору купівлі - продажу житлового будинку, процентів за ко­ристування ними в сумі 691, 85 грн. та моральної (немайнової) шкоди в сумі З 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що восени 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] була досягнута усна домовленість щодо укладення договору купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS], що належав останньому на пра­ві приватної власності. За домовленістю між сторонами вартість вищевказано­го нерухомого майна була визначена в 6 000 доларів США та в порядку за­безпечення виконання умов усної домовленості позивачка передала відпові­дачу кошти в загальній сумі 23 230 грн. (еквівалент 4 600 доларів США). Оскі­льки, договір купівлі - продажу житлового будинку так і не було укладено з ви­ни [PERSON], просила стягнути з нього вищевказану суму коштів та проценти за користування ними. Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано й моральну (немайнову) шкоду, яку позивачка обґрунтовувала тим, що з вини відповідача вона не змогла придбати житловий будинок та останній відмовля­ється повернути їй кошти. В судовому засіданні позивачка та її представник, посилаючись на за­значені обставини, просили задовольнити позовні вимоги[PERSON] в по­вному обсязі, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки[PERSON] понесені нею судові витрати, до складу яких входять: судовий збір у розмірі 269, 22 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., витрати на правову допомогу - 2 173, 35 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги[PERSON] в частині стягнення з нього коштів, що були отримані ним в рахунок спла­ти вартості належного йому житлового будинку, визнав повністю. В задоволен­ні решти позовних вимог просив відмовити, оскільки, договір купівлі - продажу вказаного нерухомого майна не був укладений саме з вини позивачки та вирі­шення питання щодо повернення останній коштів можливо було врегулювати в досудовому порядку. Заслухавши показання свідка [PERSON] , дослідивши та оцінив­ши матеріали справи, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до висно­вку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з насту­пного. Як встановлено в судовому засіданні, восени 2006 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] досягли усної домовленості щодо укла- дення в майбутньому договору купівлі -продажу житлового будинку [ADDRESS], який належав остан­ньому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідче­ного Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївсь­кої області 17.12.1996 року за № 2-2417. В рахунок майбутніх платежів позивачка передала відповідачу 23 230 грн. (розписка від 02.02.2007 року про отримання останнім вказаної су­ми, до складу якої ввійшли всі отримані раніше відповідачем від позивачки ко­шти за домовленістю між ними, враховуючи також ті, що не підтверджені письмовими доказами). Дана сума відповідачем у судовому засіданні не оспо­рювалася. Оскільки, сторони лише домовилися укласти вищевказану угоду, але, відповідним чином її не оформили, то, виходячи з положень ч.2 ст. 570 ЦК України, сума, яка була сплачена позивачкою[PERSON] в рахунок вико­нання договору купівлі - продажу житлового будинку визнається авансом. То­му, сторона, що видала аванс, з урахуванням наведеного, має право, вимага­ти його повернення, а останній, має бути повернутим в тому розмірі, в якому він надавався. Отже, позовні вимоги[PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у сумі 23 230 грн. обґрунтовані та підлягають за­доволенню. Вирішуючи питання стосовно стягнення з відповідача процентів за кори­стування грошовими коштами, суд враховує правову природу авансу, як суму коштів, яка передається кредитору в рахунок належних платежів та відрізня­ється від звичайних платежів за зобов'язанням тим, що вноситься наперед, тобто, до виникнення зобов'язання. Тому, підстав для задоволення вимог [PERSON] в цій частині суд не вбачає, так як ст. 536 ЦК України, на яку поси­лалися позивачка та її представник в обґрунтування зазначених вимог, засто­совується в разі порушення боржником грошового зобов'язання. Не підлягають задоволенню й вимоги позивачки щодо стягнення з від­повідача моральної (немайнової) шкоди, оскільки, виходячи з характеру спір­них правовідносин, що склалися між сторонами, зазначене не передбачено ні законом, ні домовленістю між сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рі­шення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвер­джені судові витрати. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, позивачкою при зверненні з даним позовом до суду був сплачений судовий збір у розмірі 269, 22 грн. Але, виходячи з положень Декрету KM України «Про державне ми­то» від 21.01.1993 року з послідуючими змінами, та заявлених вимог, остання повинна була сплатити 247, 71 грн. (1% х (23 230 грн. + 691, 85 грн.) + 8, 50 грн. (щодо вимоги про стягнення моральної (немайнової) шкоди)). Тому, саме дана сума підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача. Також, з остан­нього підлягає стягненню 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпе­чення розряду справи. Визначаючи розмір компенсації витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд, враховує положення Постанови KM Уфаїни «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністрати­вних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року за № 590 щодо його граничного розміру, а також те, що як і будь - яка інша матеріальна вимога, спрямована до іншої сторони в справі, вимога[PERSON] щодо стягнення з відповідача вказаних витрат, має бути обґрунтованою. Так, відповідно до п.1 ч.1 додатку до вищевказаної Постанови, гранич­ний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні на користь якої ухвалено рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Отже, враховуючи тривалість судових засідань по даній справі, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на даний час, згідно ст. 59 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законода­вчих актів України», оплата за представництво інтересів позивачки в суді ста­новить 412 грн. ( 2 год. (тривалість судових процесів: 30 хв. - попереднє судо­ве засідання, 1 год. 30 хв. - судове засідання) х 206 грн. (515 грн. х 40 %)). Крім того, суд бере до уваги обсяг зусиль, що були докладені представником позивача в порядку підготовки матеріалів для звернення з даним позовом до суду, ступінь їх доведеності в суді, складність даної справи, час, затрачений на зазначені дії, тому, загальний розмір компенсації на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача - 600 грн.

Outcome: partial