Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в результаті злочинних дій [PERSON], її малолітня донька [PERSON] отримала смертельну електротравму. З цих підстав просила стягнути зі в [PERSON]рахунок відшкодування моральної шкоди 90 000 грн., з [PERSON], з яким [PERSON] на момент вчинення злочину перебував у трудових відносинах в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 400 000 грн., матеріальної - 3047 грн. 90 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 1950 грн. У своїй заяві просила розглядати справу в свою відсутність через незадовільний психічний стан здоров*я, що унеможливлює бути присутньою в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, у сумі, що була стягнута з товариства вироком Новокаховського міського суду від 26.10.2006 року. Заслухавши відповідача, представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 з подальшими змінами зазначено, що господарські товариства відповідають за шкоду у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від їх імені, так і особами, які виконують роботу за трудовим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 5 від 25.05.2001 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що вироком Новокаховського міського суду від 26.10.2006 року [PERSON] зокрема визнано винним у тому, що він займаючи згідно рішення зборів засновників № 1 від 28.11.1995 року та наказу № 1 від 28.11.1995 року посаду [INFO] [PERSON], яке розташоване за адресою : [ADDRESS], будучи службовою особою, в період часу з листопада по грудень 2004 року, неналежним чином виконуючи свої обов'язки, через несумлінне ставлення до них : своїм наказом № 4 від 02.01.2004 року незаконно призначив [PERSON], який не пройшов навчання і перевірку знань з охорони праці та на групу допуску з електробезпеки, відповідальним по аптечній мережі товариства за справний стан та безпечну експлуатацію електрогосподарства, після прийняття державною технічною комісією аптеки в експлуатацію, достовірно знаючи, що проектною документацією не передбачено встановлення електричних ліхтарів на перилах парапету аптеки, не вживаючи заходів до виготовлення нового робочого проекту, надав незаконну вказівку [PERSON] встановити електричні світильники на перилах парапету аптеки, достовірно знаючи, що призначив відповідальним по аптечній мережі товариства за справний стан та безпечну експлуатацію електрогосподарства некомпетентну особу, не проконтролював роботу електрика [PERSON] по встановленню освітлення на парапеті аптеки, який грубо порушив нормативні акти, регулюючі проведення таких робіт, внаслідок чого 22.07.2005 року [PERSON] доторкнувшись до перил парапету вказаної аптеки, на яких незаконно встановлені електричні світильники, отримала смертельну електротравму. [PERSON] засуджено за ст. 367 ч.2 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов*язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки без штрафу в доход держави. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ТОВ [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 3047 грн., моральну шкоду в сумі 35 тис. грн., витрати на правову допомогу в сумі 1950 грн., у задоволенні позову до [PERSON] відмовлено на підставі ч.3 ст. 1172 ЦК України. Апеляційним судом Херсонської області від 06.03.2007 року вирок суду щодо [PERSON] в частині звільнення від відбування додаткового покарання скасовано із постановлениям нового вироку, яким засуджено до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки без штрафу в доход держави, в решті вирок суду залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 11.09.2007 року вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.10.2006 року і вирок апеляційного суду Херсонської області від 06.03.2007 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. З наданих чеків, та інших розрахункових документів, вбачається, що загальний розмір заподіяної потерпілий [PERSON] матеріальної шкоди складає 3047 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу -1950 грн. Враховуючи, що [PERSON] вчинив злочин, в результаті якого сталася смерть малолітньої ' [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з [PERSON], суд вважає, що заподіяна злочином матеріальна шкода в загальній сумі 3047 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1950 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Що стосується відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди, яка носить немайновий характер, суд вважає, що оскільки спеціальною нормою закону не встановлено іншого, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником господарського товариства під час виконання трудових обов*язків, відповідальність несе також господарське [PERSON], з яким [PERSON] на момент вчинення злочину перебував у трудових відносинах, а останній відповідає перед товариством в порядку регресу. З урахуванням фізичних та психічних страждань потерпілої, ступеня, глибини та тривалості її моральних страждань пов*язаних з втратою дитини, а також враховуючи необережну форму вини по відношенню до тяжких наслідків злочину з боку [PERSON], ступінь його вини в спричиненні смерті [PERSON], а також враховуючи принципи розумності та справедливості суд вважає, що достатньою компенсацією потерпілій моральної шкоди є 35 000 грн. П. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 з подальшими змінами передбачено, що оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред*явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає однакові. Проте, враховуючи що позивачкою пред*явлено позовні вимоги як до особи, яка є винною у заподіянні шкоди, так і до юридичної особи, яка в силу закону має за цю шкоду відповідати, в той час як часткова відповідальність працівника і юридичної особи законом не передбачена, суд вважає за доцільне стягнути заподіяну злочином шкоду з [PERSON], що, на думку суду, сприятиме більш оперативному виконанню судового рішення за рахунок коштів товариства, яке отримує стабільний прибуток, а одночасне стягнення шкоди як зі [PERSON], так і з [PERSON] в силу приписів чинного законодавства виключається. На підставі ч. 1 ст. 1167; ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 5 від 25.05.2001року; 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 з подальшими змінами;

Outcome: partial