Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-04 00:00:00

В лютому 2008 року позивач звернувся в суд до відповідача із позовною заявою в якій просив розірвати кредитний договір №2550-С від 27 березня 2006року та стягнути з відповідача 4617,44грн. заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 27.03.2006 року відповідач [PERSON] одержав в Миколаївській філії АБ „Київська Русь” кредит на поточні потреби у розмірі 8000 грн. строком на 24 місяці до 26.03. 2008 року з відсотковою ставкою 25% річних згідно з кредитним договором №2550-С від 27.03 2006 року. У свою чергу відповідач повинен був здійснювати помісячно погашення кредиту та відсотків, згідно графіку платежів. Проте відповідач порушуючи взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не став його виконувати і станом на 21.01.2008 року має заборгованість у сумі 4617,44 грн., з яких сума основного боргу становить 3324 грн., сума відсотків за користування кредитом - 500,35грн., штраф - 793,09 грн. В зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, позивач просив суд розірвати кредитний договір та стягнути цю суму в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати кредитний договір №2550-С від 27.03.2006р. та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4617,44 грн. а також 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Відповідач в суді позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, без дослідження письмових доказів по справі, вислухавши пояснення представника позивача, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню оскільки 27.03. 2006 р. між сторонами був укладений кредитний договір №2550-С строком на 24 місяці, згідно якому відповідач зобов'язався до 26.03. 2008 року повернути кредит у розмірі 8000 грн. зі сплатою 25 відсотків річних за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п.1.3. договору плата за користування кредитом складала 25 % річних за користування ним і позичальник повинен був повертати кредит згідно графіку платежів, однак в повному обсязі взяті на себе зобов'язання не виконав і кредит з відсотками не повернув. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, 25% річних від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Станом на 26.03. 2008 року сума боргу відповідача перед банком складає 4617,44 грн. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви у розмірі 81грн.

Outcome: approved