Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON]. пред'явила в Приморський районний суд м.Одеси позов до [PERSON]. і Третьої одеської державної нотаріальної контори, зазначивши у якості третіх осіб - [PERSON], приватного нотаріуса [PERSON], КП „ОМБТІ та РОН”, Управління земельних ресурсів у місті Одеса і ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, вимагаючи : - визнати недійсним договір дарування від 04.11.2004р., посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за р.№ 3738, згідно якому [PERSON], діючи від імені [PERSON]. на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.08.2004р., подарувала, а [PERSON]. прийняла у дар 20/1000 частин ДБК „Науковий робітник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS] ; - визнати недійсним договір дарування від 04.11.2004р., посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за р.№ 3740, згідно якому [PERSON], діючи від імені [PERSON]. на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.08.2004р., подарувала, а [PERSON]. прийняла у дар земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS] в м.Одесі ; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої [INFO]. [PERSON]. на ім'я її сина [PERSON]., видане 06.07.2006р. державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І. і зареєстроване за р.№ 2-2089; - встановити факт прийняття нею, [PERSON], спадщини, що відкрилася після смерті її сина [PERSON], померлого [INFO]. ; - визнати за нею, [PERSON], право власності на : 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS] в м.Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON], померлого [INFO]. ; - зобов'язати КП „ОМБТІ та РОН” та Управління земельних ресурсів у місті Одеса внести зміни у правовстановлюючі документи ; - і зобов'язати ДБК „Науковий працівник Держуніверситету” виключити [PERSON]. та [PERSON]. з членів цього кооперативу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON]. вказує, що [INFO]. помер її син [PERSON], а 04.11.2004р. його колишня дружина [PERSON], з якою її син був розлучений, діючи від імені [PERSON]. на підставі довіреності від 03.08.2004р., достеменно знаючи про смерть [PERSON]., відчужила 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS] в м.Одесі, що належали померлому [PERSON], на користь [PERSON]. на підставі зазначених вище двох договорів дарування за р.№ 3738 і р.№ 3740. Проте згідно вимогам ст.248 ЦК України представництво [PERSON]. за довіреністю [PERSON]. від 03.08.2004р. припинилося [INFO]., тобто в день смерті [PERSON], а тому [PERSON] не мала права 04.11.2004р. вчиняти правочини від імені померлого [PERSON]. Отже вказані договори дарування від 04.11.2004р. за р.№ № 3738, 3740 згідно ст.203 і ст.236 є недійсними з моменту їх вчинення. [INFO]. [PERSON]. померла, і згідно із заповітом від 06.09.2004р. усе своє майно вона заповідала своєму синові [PERSON], який 06.07.2006р. отримав у Третій одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 20/1000 частин спірної дачі та на спірну земельну ділянку площею 0,0650 га на своє ім'я за р.№ 2-2089. Але оскільки правочини, на підставі яких спадкодавець [PERSON]. набула право власності на спірне майно, є недійсними, а тому і вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON]. також є недійсним. Також позивач зазначає, що у липні 2004 року вона впала і пошкодила ногу, а 31.10.2004р. впала вдруге та поламала шийку лівого стегна, довгий час знаходилася у гіпсі, але внаслідок неправильно зрісшогося перелому до цього часу не має можливості ходити, прикута до ліжка, потребує постійної сторонньої допомоги, тому вона з поважних причин своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, вона постійно проживала разом із своїм сином [PERSON]. на дачі, що розташована на земельній ділянці по [ADDRESS] в м.Одесі, є капітальним будинком і придатна для проживання у зимній період, а також вона є спадкоємцем першої черги за законом свого померлого сина, отже згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, яка складається в цілому із 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,0650 га, розташованої по [ADDRESS] в м.Одесі, що належали її померлому синові на підставі договору дарування, посвідченого 12.05.1998р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. за р.№ 3641, і отриманого померлим в установленому порядку у 2000 році Державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, позивач вказує, що лише у квітні 2006 року вона довідалася про наявність договорів дарування від 04.11.2004р. за р.№№ 3738, 3740, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON], на підставі яких [PERSON]. від імені померлого [PERSON]. по довіреності від 03.08.2004р. було відчужене спірне нерухоме майно на користь [PERSON]., у зв'язку з чим позивач, посилаючись на цю обставину та на тяжкий стан свого здоров'я, просить суд визнати поважною причину пропуску неї строку для звернення в суд з даним позовом і поновити їй цей строк. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON]. і адвокат [PERSON]. підтримали позов, підтвердили викладені вище обставини і наполягали на задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі. Завідуюча Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучкова І.А. просила суд розглянути справу без участі представника цієї держнотконтори й прийняти рішення за розсудом суду, про що надала суду свої письмові заяви від 20.06.2007р. за № 3214 та від 18.07.2007р. за № 2725. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явився і причину своєї неявки суду не повідомив, а в матеріалах справи наявні відомості, що за відомою суду адресою відповідач не знаходиться і члени його сім'ї від отримання телеграми про виклик відповідача в суд, як це передбаченою ч.6 ст.74 ЦПК України, відмовилися. Заява відповідача про зміну місця проживання або місцезнаходження до суду не надходила. Вирішуючи дану справу, суд виходить з вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, якою визначено, що сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) під час провадження у справі, а у разі відсутності заяви про зміну свого місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON]. про дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Голова ДБК „Науковий працівник Держуніверситету” визнав позов і просив розглянути справу за відсутності представника цього кооперативу, про що надав суду свою письмову заяву від 10.01.2008р. Представник Управління земельних ресурсів у місті Одеса Труба А.О. просив суд розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення за розсудом суду, про що надав суду свою письмову заяву від 08.11.2007р. за № 7-5-02/555. КП „ОМБТІ та РОН” про дату і місце розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомило. Приватний нотаріус [PERSON] про час і місце наступного судового засідання була повідомлена судом під розписку відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджується наявним у матеріалах справи довідковим листом від 13.12.2007р. Третя особа [PERSON] від отримання судових повісток відмовилася і причину своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи і заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Згідно ч.1 і ч.2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частинами 1 і 2 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яке не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Але якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Крім того, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що положення ч.4 ст.41 Конституції України про те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, не виключає можливості застосування ст.388 ЦК України. Судом установлено, що 32/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, який розташований в м.Одесі по [ADDRESS] належали на праві особистої приватної власності позивачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності за № [NUMBER], виданого виконкомом Одеської міськради народних депутатів на підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 06.06.1997р. № 209 замість реєстраційного посвідчення, виданого ОМБТІ 22.02.1995р. і зареєстрованого за р.№ 127 на стор. 55 в книзі 6с. (а.с.20, 11). В подальшому позивач [PERSON]. відчужила 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS] на користь свого сина [PERSON] за договором дарування від 12.05.1998р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. за р.№ 3641, зареєстрованим в Одеському МБТІ та РОН 15.05.1998р. під р.№ 127 на стор.23 в книзі 11с., після чого рішенням загальних зборів ДБК „Науковий працівник Держуніверситету” від 20.09.1998р. (протокол № 5) [PERSON]. було прийнято в члени цього ДБК. Отримавши у власність 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], [PERSON] у 2000 році в установленому порядку отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що Першим відділом РАЦСу Приморського районного управління юстиції м.Одеси [INFO]. зроблено запис № 7120 в книзі реєстрації актів про смерть, а також видане Свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Проте [PERSON], після смерті [PERSON]., діючи від імені померлого на підставі нотаріально посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] довіреності від 03.08.2004р. за р.№ 2028, відчужила належні померлому 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], на користь [PERSON] за договором дарування від 04.11.2004р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] за р.№ 3738. Крім того, [PERSON], діючи від імені [PERSON]. на підставі нотаріально посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] довіреності від 03.08.2004р. за р.№ 2028, також відчужила належну померлому [PERSON] земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS], на користь [PERSON]. за договором дарування від 04.11.2004р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] за р.№ 3740. Також судом установлено, що на підставі договору дарування від 04.11.2004р. за р.№ 3738, КП „ОМБТІ та РОН” 10.11.2004р. були зареєстровані 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS], на праві приватної власності за [PERSON]. під р.№ 127 на стор.157 в книзі 16с., а на підставі договору дарування від 04.11.2004р. за р.№ 3740 Одеським міським управлінням земельних ресурсів 22.02.2005р. був виданий на ім'я [PERSON]. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по [ADDRESS], серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010550501985. Рішенням загальних зборів ДБК „Науковий працівник Держуніверситету” від 18.11.2004р. (протокол № 16) [PERSON]. було прийнято в члени цього ДБК. [INFO]. [PERSON] померла, залишивши заповіт від 06.09.2004р., посвідчений Першою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 1-512, яким заповіла усе своє майно своєму синові [PERSON], і на підставі цього заповіту Третьою одеською державною нотаріальною конторою 06.07.2006р. було видане на ім'я [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р.№ 2-2089. З вказаного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0650 гектарів, що розташована у м.Одесі по [ADDRESS], що належала померлій [PERSON]. на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів 22.02.2005р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010550501985. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що відповідно до п.6 ст.248 ЦК України [PERSON] не мала права укладати від імені померлого [INFO]. [PERSON]. вказані вище два договори дарування від 04.11.2004р. за р.№№ 3738, 3740. Таким чином, вчинення [PERSON]. цих правочинів дарування суперечить вимогам закону, отже згідно ст.215 ЦК України ці правочини є недійсними з моменту їх вчинення. У зв'язку з тим що судом установлено, що майном, яке є предметом за зазначеними двома договорами дарування, фактично користується позивач [PERSON]., а тому суд вважає зайвим застосування у даному випадку до цих правичинів наслідків, передбачених ст.216 ЦК України. Крім того, суд вважає, що виданий Одеським міським управлінням земельних ресурсів 22.02.2005р. на ім'я [PERSON]. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] також підлягає визнанню недійсним, але позивачем не пред'явлені такі вимоги, а згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, - отже суд не може вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог, чим, у свою чергу, зумовлюється неможливість як вирішення судом питання щодо визнання недійсним виданого Третьою державною нотаріальною конторою Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON]. від 06.07.2006р. за р.№ 2-2089, так і вирішення питання щодо визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування першої черги за законом. Одночасно суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що через те, що у липні 2004 року вона впала і пошкодила ногу, 31.10.2004р. впала вдруге та поламала шийку лівого стегна і довгий час знаходилася у гіпсі, але внаслідок неправильно зрісшогося перелому до цього часу не має можливості ходити, прикута до ліжка, потребує постійної сторонньої допомоги, - а тому вона з поважних причин своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, на момент відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із своїм сином [PERSON]. на дачі, що розташована на земельній ділянці по [ADDRESS] в м.Одесі, та є капітальним будинком і придатна для проживання у зимній період, а також є спадкоємцем першої черги за законом свого померлого сина, отже згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, яка складається із 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету”, що знаходиться в м.Одесі по [ADDRESS]. Вимоги позивача щодо зобов'язання КП „ОМБТІ та РОН” і Управління земельних ресурсів у місті Одесі внести зміни у правовстановлюючі документи не конкретизовані, а тому не підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо зобов'язання ДБК „Науковий працівник Держуніверситету” виключити [PERSON]. з членів цього кооперативу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, але аналогічні вимоги позивача щодо виключення [PERSON]. з членів зазначеного кооперативу є неспроможними, оскільки кооперативом не приймалося рішення про прийняття відповідача у члени кооперативу. Вимоги позивача щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом є безпідставними, оскільки позивач, звернувшись до суду з цим позовом 10.07.2006р., встановлений законом строк позовної давності не пропустила. На підставі викладеного і

Outcome: partial