Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

03 березня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], і після уточнення дати, з якої суд має стягувати аліменти, просила такі стягнення проводити щомісячно по 400 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 10.10.2007 року було розірвано, від шлюбу мають малолітнього сина, котрий проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу від надання допомоги в утриманні сина у добровільному порядку ухиляється, маючи таку можливість, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився [INFO]в м.Одесі, його батьками є [PERSON]та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.12.2003 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №577 від 16 грудня 2003 року (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач після розірвання шлюбу ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку, маючи таку можливість, має достатній, але нерегулярний та мінливий дохід, розмір якого дозволяє йому сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 400 гривень, що визнано ним у попередньому судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, регулюються нормами ст.ст.180-184 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривні та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду відносно усієї суми аліментів. На підставі встановленого, ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved