Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-09 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Вказує, що 28 березня 2008 року між нею та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2200,00 (дві тисячі двісті цілих 00 сотих) квадратних метрів у зовнішніх межах згідно з планом, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 3510100000:04:046:0011, що розташована в [ADDRESS] Зазначила, що [PERSON]. брав на себе зобов'язання протягом дводенного терміну з моменту підписання посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я попереднього власника земельної ділянки - [PERSON], який заперечує проти відчуження земельної ділянки. Представник позивача в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів в попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачі надали до суду відповідні письмові заяви, в яких зазначають, що не заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та не заперечують проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за таких підстав. В судому засіданні встановлено, що право власності на земельну ділянку загальною площею 2200,00 (дві тисячі двісті цілих 00 сотих) квадратних метрів у зовнішніх межах згідно з планом, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 3510100000:04:046:0011, що розташована в [ADDRESS]зареєстровано за [PERSON], який згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 0141122, виданого 23 листопада 2006 року Кіровоградською міською радою і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 415 є власником вказаної земельної ділянки. 26 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON]було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]., за реєстраційним номером 519, згідно якого [PERSON]набув право на вказану земельну ділянку. Після укладення договору міни [PERSON]не отримав у встановленому законом порядку документа, що посвідчує право власності на землю, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку. 28 березня 2008 року між [PERSON]та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2200,00 (дві тисячі двісті цілих 00 сотих) квадратних метрів у зовнішніх межах згідно з планом, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 3510100000:04:046:0011, що розташована в [ADDRESS] Згідно умов даного договору купівлі-продажу [PERSON]передав [PERSON]вказану земельну ділянку, а [PERSON]прийняла вказаний об'єкт нерухомості і сплатила за нього суму коштів, обумовлену умовами договору. Відповідно до змісту ст. 317 ЦК України право власності включає в себе три складові, а саме право володіння, користування та розпорядження майном. Право розпорядження майном, що знаходиться у власності належить виключно власникові майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на землю виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на землю. Згідно ст. 126 ЗК України документом, що посвідчує право власності на землю є державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином, до отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку така особа не має право розпоряджатися земельною ділянкою, в той же час така особа, має право володіти та користуватися земельною ділянкою та має майнове право на належне оформлення свого права власності на землю шляхом отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON]має право на володіння та користування зазначеною земельною ділянкою, а також, майнове право на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. [PERSON], як зареєстрований власник даної земельної ділянки, на даний час має право на розпорядження такою земельною ділянкою. В судовому засіданні представник [PERSON]підтвердив той факт, що він не заперечує проти відчуження земельної ділянки позивачу, тим самим, виявивши намір розпорядитися земельною ділянкою шляхом її відчуження [PERSON]. Таким чином, згідно договору купівлі-продажу від 28 березня 2008 року, укладеному між [PERSON]та [PERSON]до позивача переходить право володіння, користування та розпорядження даним майном. Так, як згідно ст. 125 ЗК України право на отримання державного акту на право власності на землю може належати тільки власнику земельної ділянки, то разом з відчуженням власником земельної ділянки він відчужує покупцеві і своє майнове право на отримання державного акту. Тобто фактично за договором купівлі-продажу позивачу було відчужене, в тому числі, і майнове право на отримання державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення купівлі-продажу. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за Договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 28 березня 2008 року, укладеному між [PERSON]та [PERSON]позивач передала [PERSON] за земельну ділянку загальною площею 2200,00 (дві тисячі двісті цілих 00 сотих) квадратних метрів у зовнішніх межах згідно з планом, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 3510100000:04:046:0011, що розташована в [ADDRESS]суму обумовлену договором та прийняла вказаний об'єкт нерухомості, що підтверджується п. 3 договору купівлі-продажу від 28 березня 2008 р. та поясненнями представника відповідачів. За таких обставин суд дійшов до висновку, договір купівлі-продажу фактично є таким, що відбувся, тому є всі підстави визнати такий договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку та майнове право на оформлення права власності шляхом отримання позивачем державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно ст. 140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, відчуження земельної ділянки за рішенням власника. Тобто, з моменту укладення договору на відчуження земельної ділянки припиняється право попереднього власника на оформлення свого права власності на дану земельну ділянку. За таких обставин суд вважає, що майнове право [PERSON]на отримання документа, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку (державного акту на право власності на земельну ділянку) є припиненим з моменту укладення договору купівлі-продажу від 28 березня 2008 р.

Outcome: approved