Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-06 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з вказаним вище позовом, після неодноразового уточнення своїх позовних вимог, остаточно просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та відшкодування за невикористану відпустку в сумі 3436 грн.06 коп., вихідну допомогу в сумі 1329 грн.62 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та просить зобов'язати відповідача провести індексацію заробітної плати та заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що при звільненні і по цей час з ним відповідач не розрахувався. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення відповідачем його законних прав на оплату працю, він не мав можливості сплатити за комунальні послуги, в результаті чого виникла заборгованість, не вистачало коштів для прожиття, лікування, що вимагало від нього прикладення додаткових зусиль для організації свого життя та призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач працював на підприємстві у відповідача з 03.12.2005 року. Оскільки з серпня 2007 року відповідач перестав виплачувати заробітну плату, позивач написав заяву на звільнення за власним бажанням. 19.12.2007 року позивача звільнили, проте повний розрахунок і по цей час не провели. Позивач в судовому засіданні також уточнив, що в уточненій позовній заяві ( а.с.35) зроблена описка у п.1 змісті позовних вимог, де записано про стягнення з відповідача відшкодування за невикористану відпустку, під даними вимогами він мав на увазі стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку і розрахунок ним зроблений саме по цій вимозі. Позивач та його представник просили стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки і по день розгляду справи - 07.04.2008р. в сумі 3436 грн.06 коп., вихідну допомогу в сумі 1329 грн. 62 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та зобов'язати відповідача провести індексацію заробітної плати та заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення в матеріалах справи ( а.с.37). Про причини неявки суд не повідомлено, заяву про розгляд справи у відсутність представник відповідача не надано. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, та розглядаючи позов в межах заявлених вимог та по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], Наказом-115-К від 01.12.2005 року з 03.12.2005 року прийнятий на роботу до ЗАТ „ Інтерліс” охоронцем відділу охорони, Наказом № 2-К7 від 21.01.2008 року з 19.12.2007 року звільнений за власним бажанням по ст.38 КЗпП України ( а.с. 2,38). У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення заявником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно довідки ЗАТ „Інтерліс” № 32 від 12.02.2008 року, заборгованість по заробітній платі у ЗАТ „ Інтерліс” перед позивачем станом на 12.02.2008 рік складає з серпня 2007 року по грудень 2007 року - 1823 грн. 39 коп. ( а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з довідки про середню заробітну плату ( дохід) [PERSON], видану 12.02.2008 р. ЗАТ „ Інтерліс” ( а.с.10) та з розрахунку позивача на а.с. 35, сума середнього заробітку плзивача за весь час затримки по 07 квітня 2008 року становить 1612 грн.67 коп. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення прав позивача на оплату праці, доказів на підтвердження відсутності вини у невиплаті сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, відповідачем не надано, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 1823 грн. 39 коп. та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1612 грн. 67 коп., а всього 3436 грн.06 коп., підлягають задоволенню. Виходячи зі ст. 44 КЗпП України, вихідна допомога виплачується при припиненні трудового договору, зокрема, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ( статі 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] подав заяву про звільнення за власним бажанням в зв'язку з порушенням підприємством на якому він працював ст.115 КЗпП України, а саме в зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати ( а.с.3). Про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати також свідчить довідка № 32 від 12.02.2008р. на а.с.9, відповідно до якої позивач не отримував заробітну плату починаючи з серпня 2007 року. До того ж відповідач, в порушення ст.47 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем у строки передбачені ст.116 КЗпП України. Дані обставини свідчать про порушенням відповідачем законодавства про працю, а тому позовні вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги підлягають задоволенню. Виходячи з довідки про середню заробітну плату позивача на а.с.10, розмір вихідної допомоги, яка має бути виплачена позивачу становить 1329 грн. 62 коп.. Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд вважає, що відшкодуванню підлягає і моральна шкода, яка завдана позивачу в зв'язку з порушенням його законних прав на своєчасну оплату праці, що призвело до моральних страждань позивача, докладання зусиль для організації свого життя. Проте, розмір цього відшкодування має відповідати дійсному обсягу моральних збитків, які достатньою мірою обґрунтовані в суді. На думку суду, з врахуванням принципу розумності та справедливості розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню повинен складати 400 грн. Виходячи з ст. 33 Закону України „ Про оплату праці”, п.2 , пп..1,2 п.6 Постанови Кабінету Міністрів № 1078 від 17 липня 2003 року „Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання ЗАТ „ Інтерліс” провести індексацію заробітної плати та заборгованості по заробітній платі, підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання судового рішення у разі присудження виплати заробітної плати , але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: partial