Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-24 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, яке було переобладнано (створено) із арки у будинку[ADDRESS]та про зобов'язання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» припинити дії та утриматися в подальшому від вчинення дій, які порушують право власності[PERSON] на нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке було переобладнано (створено) із арки у будинку [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначено, що у момент укладення договору купівлі-продажу квартири[NUMBER], яка знаходиться у будинку[ADDRESS]позивачу продавцями разом із передачею зазначеної квартири були також передані ключі від підсобного приміщення, що також знаходиться у будинку [ADDRESS], яким вони відкрито та безперервно володіли більше ніж 15 років. Підсобне приміщенням, створене шляхом встановлення двох стін до стін квартири [NUMBER]у будинку[ADDRESS]та дверей на одній з них, має вихід на[ADDRESS] у місті Києві і примикає до квартири [NUMBER]у цьому будинку. Таким чином, це приміщення було створено попередніми власниками придбаної [PERSON]. за договором купівлі-продажу від 14.08.2007р. квартири більше 15 років тому. 24 січня 2008 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника КП УЖГ «Печерськжитло» і замінено неналежного відповідача, оскільки згідно рішення Печерської районної у м. Києві ради від 12.06.2007р. №47 «Про реорганізацію Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на базі майна житлово-експлуатаційних організацій №601, 608 та частини майна житлово-експлуатаційної організації №606 Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського районі м. Києва «Печерськжитло» створено нове Комунальне підприємство Печерської районної ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик», яке є правонаступником прав та обов'язків КП УЖГ «Печерськжитло» в частині прав та обов'язків ЖЕО-601, ЖЕО-606, ЖЕО-608 - будинок [ADDRESS] в м. Києві перебував на балансі ЖЕО-608 та передано на баланс КП УЖГ «Хрещатик». Також до участі у справі було залучено в якості відповідача Печерську районну у м.Києві Раду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі і просив його задовольнити. Представник Печерської районної у м.Києві Ради проти позову заперечувала і вказала, що власником нежитлового приміщення, яким є переобладнана арка, площею 32 кв. м. є територіальна громада Печерського району м. Києва та відповідно до ст. 18 Житлового кодексу України здійснює управління житловим фондом через свій уповноважений орган - Печерську районну в м. Києві раду. Позивачу відповідне нежитлове приміщення не належить і придбання квартири [ADDRESS]не надало йому у власність спірне приміщення. З письмових заперечень Комунального підприємства Печерської районної ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» вбачається, що вони позов не визнають, вважають , що власником нежитлового приміщення, яким є переобладнана арка, площею 32 кв. м. є територіальна громада Печерського району м. Києва та відповідно до ст. 18 Житлового кодексу України здійснює управління житловим фондом через свій уповноважений орган - Печерську районну в м. Києві раду, яка відповідно до своїх повноважень листом від 28.11.2007р. за[NUMBER]/01 надала дозвіл [PERSON] на платне користування спірним нежитловим приміщенням. Відповідно до ст. 24 Житлового кодексу України, Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Тому, житлово-експлуатаційною організацією №608 КП УЖГ «Печерськжитло» (нині КП УЖГ «Хрещатик») неодноразово направлялись приписи-попередження попереднім власникам [ADDRESS] [PERSON] щодо звільнення самовільно зайнятого ними нежитлового приміщення - переобладнаної арки в буд. [ADDRESS]. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON]. та [PERSON] 14.08.2007р. було укладено договір купівлі-продажу квартири[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS]. Цей договір, як того вимагає ст. 657 ЦК України, був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» [PERSON]було видане реєстраційне посвідчення, що підтверджує факт державної реєстрації його права на нерухоме майно, яким є квартира[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS]. На виконання цього договору [PERSON]була передана квартира [NUMBER]та нежиле приміщення, що примикає до неї, у будинку [ADDRESS], яке призначене для обслуговування головної речі (квартири) і пов'язане з нею спільним призначенням, а саме: задоволенням побутових потреб мешканців квартири [NUMBER]у будинку [ADDRESS], що не суперечить вимогам чинного законодавства України. Зміст правочину, яким є договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON]. та [PERSON] 14.08.2007р., не суперечить Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особи, які його уклали мали на момент його укладення необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін правочину було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; було додержано форму правочину; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - виникнення у[PERSON] (покупця) права власності на квартиру [NUMBER]у будинку [ADDRESS] у м. Києві і припинення права власності на цей об'єкт нерухомого майна у [PERSON] (продавця). Оскільки ж під час вчинення правочину (укладення договору) були дотримані усі положення статті 203 ЦК України, він є дійсним, тобто таким, що має потягти за собою ті юридичні наслідки, які мали на меті його сторони, а саме перехід до[PERSON] права власності на квартиру[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS] у м. Києві. Квартира[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS] у м. Києві, розташована на першому поверсі. Попереднім власником квартири, з якими [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу, шляхом встановлення двох стін до квартири [NUMBER]у будинку[ADDRESS]та дверей на одній з них було створено нове нерухоме майно. Функціональною особливістю цього майна є те, що воно внаслідок прилягання лише до квартири [NUMBER]будинку[ADDRESS]має спільні елементи капітальних конструкції (стіни, підлога/стеля) виключно з цією квартирою та не має жодного сполучення з рештою квартир у цьому будинку. Технічне обслуговування такого новоствореного нерухомого майна неподільно пов'язане з технічним обслуговуванням квартири[NUMBER], оскільки зазначене нежиле приміщення та квартира [NUMBER]у будинку[ADDRESS]мають спільні інженерно-технічні комунікації (обладнання). Таким чином суд доходить висновку, що відсутні підстави для поширення на спірне приміщення положень статті 1 та пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки воно призначене виключно для обслуговування потреб мешканців квартири [NUMBER]у будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Твердження представника відповідача про те, що власником спірного приміщення є територіальна громада Печерського району м. Києва, і що попереднім власникам квартири [NUMBER]надавалися приписи про звільнення спірного майна лише підтверджує факт відкритого володіння і користування цим майном попередніми власниками (мешканцями) квартири [NUMBER]та невизнання цього права з боку КУ УЖГ «Печерськжитло», правонаступником якого є відповідач, що і є підставою відповідно до ст. 16 ЦК України для його захисту у судовому порядку. Доказів належності спірного майна територіальній громаді Печерського району м. Києва відповідачем суду не надано, тому суд доходить висновку про неправомірність дій відповідача в частині надання згоди на користування об'єктом нерухомого майна - допоміжним приміщення житлової квартири[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS], яке розташоване під нею і було створене шляхом встановлення двох стін до квартири [NUMBER]у будинку[ADDRESS]та дверей на одній з них, оскільки надавати таку згоду (дозвіл) має право виключно власник майна, яким не є територіальна громада Печерського району м. Києва. Таким чином, оскільки суд доходить висновку, що за своїм функціональним призначенням та архітектурними особливостями спірне майно не є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку [ADDRESS] в м. Києві, а призначається з моменту свого створення попередніми (первісними) власниками виключно для задоволення побутових потреб мешканців квартири[NUMBER], і є належністю головної речі (квартири), яке - в силу ч. 2 ст. 186 ЦК України - слідує за цією головною річчю, позовна вимога в частині визнання за [PERSON]. права власності на об'єкт нерухомого майна - допоміжне нежитлове приміщення квартири[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS], яке розташоване під нею і було створене шляхом встановлення двох стін до квартири [NUMBER]у будинку[ADDRESS]та дверей на одній з них, підлягає задоволенню. Щодо зобов'язання правонаступника Комунального підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» - КП УЖГ «Хрещатик» припинити дії та утриматися в подальшому від вчинення дій, які порушують право власності[PERSON] на нерухоме майно - допоміжне приміщення житлової квартири[NUMBER], що знаходиться у будинку [ADDRESS], яке розташоване під нею і було створене шляхом встановлення двох стін до квартири [NUMBER]у будинку[ADDRESS]та дверей на одній з них, суд вважає, що в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на те, що захист права власності на нерухоме майно[PERSON]може здійснити лише після його державної реєстрації, як того вимагають ст.ст. 210, 657 ЦК України, а тому обраний ним спосіб захисту його оспорюваного права є передчасним. Натомість,

Outcome: partial