overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

В Ленінський районний суд м. Вінниці 15.01.2008р. звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 07.08.1979 р. вона являється власником 21/50 частини будинковолодіння [ADDRESS], решта будинку належить відповідачці. Ніяких претензії відносно долей будинку не має, оскільки все визначено. На даний час бажаючи приватизувати частину земельної ділянки для чого був замовлений та виготовлений кадастровий план, узгодженні межі та конфігурація земельної ділянки, позивачка не може цього зробити, оскільки відповідачка ставить інші вимоги, що і стало підставою для звернення до суду з позовною заявою. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, встановивши порядок користування земельної ділянки відповідно до кадастрового плану. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечила проти встановлення запропонованого позивачем порядку землекористування. Згідно ст. 130 п.4 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 174, 175 ЦПК України. Суд, переконавшись у наявності законних підстав, приймає визнання відповідачем даного позову, оскільки він не суперечить інтересам осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

17.01.2008 року позивачка звернулась до суду із даним позовом мотивуючи тим, що 10.12.2003 року рішенням Немирівського районного суду у [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав сина Чорнобильського[PERSON][INFO]року народження. Згідно рішення виконкому Коржівської сільської ради № 3 від 8.01.2004 року [PERSON]. призначено опікуном над онуком [PERSON] Онук проживає із позивачкою, знаходиться на повному її утримання. Відповідачка добровільно не виконує свій батьківський обов'язок - не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, на стягнення із неї аліментів на утримання сина згодна. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, так як відповідачка дійсно являється матір'ю дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 5 ), у неї відібрано сина, без позбавлення батьківських прав, однак вона на загальних підставах зобов'язана утримувати дитину до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що 07.09.2002 року в міському відділі РАЦС м.Лубни Полтавської області вони зареєстрували з Відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]народження, яка проживає з ним. Сімейне життя з Відповідачкою не склалося по причині того, що відповідачка не займалась сім'єю, не приділяла уваги дитині, часто не ночувала вдома. На всі його умовляння про припинення таких дій, вона не реагувала. Він втратив до Відповідачки почуття любові та поваги, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер і збереження його є недоцільним, тому прохає суд задовольнити його позов, розірвати між ним та Відповідачкою шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON]. не заперечує. Суд, заслухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні стосунки через те, що Відповідачка не займалась сім'єю, не приділяла уваги дитині, шлюбні відносини сторони не підтримують тривалий час. Позивач миритись не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. При розірванні шлюбу, суд вважає, що судові витрати необхідно стягнути з позивача [PERSON]. про що не заперечує сам позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

У зв'язку з тим, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 23 травня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Рівненської районної ради народних депутатів, та в технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] від 16 березня 1988 року його прізвище вказане “[PERSON]”, тоді як у всіх офіційних документах вказано вірно прізвище “[PERSON]”, внести виправлення у це свідоцтво та технічний паспорт в адміністративному порядку в даний час неможливо, що позбавляє його можливості розпорядитися будинком, заявник звернувся з даною заявою до суду і просить встановити факт належності йому вказаного свідоцтва та технічного паспорту. В суді представник заявника [PERSON], заяву підтримала, пославшись на обставини, викладені вище, пояснила, що при видачі свідоцтва про право особистої власності та технічного паспорту була допущена помилка в написанні прізвища заявника, зокрема замість “[PERSON]” прізвище було вказано “[PERSON]”. Через ці неточності у нього виникають труднощі із оформленням документів на будинок, приватизацією земельної ділянки, а також він позбавлений можливості розпорядитись своєю власністю. Тому вимушений звернутися до суду з даною заявою і вона, як представник, просить її задовольнити. Відповідно до довідки, виданої Обарівською сільською радою 10 січня 2008 року № 25, [PERSON] дійсно проживає [ADDRESS], і є власником зазначеного будинку згідно з погосподарською книгою № 11, господарство № 901. Це не суперечить іншим забраним у справі доказам, а саме: у паспорті, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, довідці Обарівської сільської ради прізвище ім'я і по батькові заявника значиться “[PERSON]”. Лише у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння і відповідно технічному паспорті прізвище заявника вказане “[PERSON]”. Але у всіх цих документах ідентичними є ім'я, по батькові, рік і місце народження заявника. За таких обставин суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння та в технічному паспорті на житловий будинок допущена помилка в написанні прізвища заявника, тобто в наявності порушення його права, за захистом якого спрямоване звернення до суду, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до повноліття дитини, оскільки дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач, як батько дитини, зобов'язаний по закону також її утримувати і має таку можливість. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001р., який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис №225. на даний час в судовому порядку розглядається питання про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Їй важко утримувати дитину самій. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, працює, та працездатний. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Витрати по справі просить стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дитини, не заперечує, щоб аліменти на утримання дитини отримувала позивачка. Згоден сплачувати витрати, пов'язані з розглядом справи. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, в силу ст.181 СК України той із них, хто проживає окремо від дитини може добровільно брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі за домовленістю між батьками дитини, а коли домовленості немає - за рішенням суду. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує відповідно до ст.182 СК України стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також те, що останній інших непрацездатних осіб на утриманні не має, - і вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини. Виходячи з наведеного, ст. ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить шлюб з відповідачем розірвати. Обґрунтовуючи позов зазначає, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001р., який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис №225. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] З літа 2006р. шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Шлюб просить розірвати з тих підстав, що вони втратили почуття взаємопорозуміння і поваги один до одного, в них постійно виникали сварки і конфлікти, втрачені почуття любові, тривалі напружені стосунки, різні інтереси, кожен з них вирішує свої проблеми самостійно, стали зовсім чужими людьми. Примиритись не намагались, спроби примиритись нічого б не дали, примирення між ними неможливе і шлюб необхідно розірвати. Сім'я розпалась остаточно і шлюб поновлений бути не може. Просить витрати пов'язані з розглядом справи стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, з причинами розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу. Примиритись не намагались, це не дало б належних результатів, згоден нести витрати пов'язані з розглядом справи. Враховуючи вимоги позовної заяви позивача, вислухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України “шлюб може бути розірваний у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими”. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони припинили подружні стосунки, судом строк для примирення не надавався, сторони не примирялися, примирення б належних результатів не дало і збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 105, 110 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищезазначеною заявою, в якій вказала, що [PERSON]., який помер [INFO] року, був її батьком, після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого у [ADDRESS] Після його смерті заявник не виявила правовстановлюючих документів на будинок, а даний момент вона бажає прийняти спадщину після смерті батька, тому вимушена звернутися до суду з метою встановлення факту володіння [PERSON]. вищевказаним домоволодінням на підставі права власності. У судовому засіданні заявник просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти її задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, свідків, оцінивши їх у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, не передбачені ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник є донькою[PERSON] та[PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення нею шлюбу. Рішенням виконкому Шевченківської селищної ради Харківської області від 22.05.1970 року [PERSON] та його матері[PERSON]. було дозволено побудувати новий будинок замість старого на земельній ділянці[ADDRESS], при цьому частка[PERSON] у будівництві повинна була становити &frac14; будинку, а частка [PERSON]. &frac34; будинку /а.с. 3/. Архітектор Шевченківського району Харківської області 22.05.1970 року надав дозвіл на будівництво нового будинку за вказаною адресою /а.с.4/. [INFO] року[PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.5/. Після її смерті у побудованому будинку залишився проживати її син [PERSON]., що свідчить про фактичне прийняття ним спадщини. [INFO] року [PERSON]. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.6/. На даний момент заявник бажає прийняти спадщину після смерті батька - [PERSON]., однак не має можливості цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння. Той факт, що [PERSON]. дійсно володів на підставі права власності будинком та господарчими будівлями, що розташовані [ADDRESS] підтверджується довідкою КП “Шевченківське бюро технічної інвентаризації”, у якій померлий вказаний власником вказаного самовільно побудованого домоволодіння /а.с.7/. У судовому засіданні факт володіння [PERSON]. вказаним будинком з господарськими будівлями підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON]., які вказали, що [PERSON]. проживав у вищевказаному будинку з моменту його побудови та до своєї смерті. Тому на підставі вищевикладеного, суд вважає задовольнити заяву та встановити той факт, що [PERSON]. дійсно володів на підставі права власності будинком з господарчими будівлями, розташованим у[ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] 12 лютого 1994 року у відділі РАЦС Кельменецького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №07. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що сторони уклали шлюб 12 лютого 1994 року у відділі РАЦС Кельменецького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №07 та спільно подружнім життям проживали до 2004 року. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка просить шлюб розірвати з тих підстав, що подружнє життя сторін не склалося. В 2004 році [PERSON] виїхала на роботу за межі України. З 2005 року вона проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він згідний на розірвання шлюбу, оскільки подружнє життя сторін не склалося. Він не знав, що позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. За таких обставин він не проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 лютого 1994 року у відділі РАЦС Кельменецького РУЮ Чернівецької області , актовий запис №07 та спільно подружнім життям проживали до 2004 року. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Суд вважає, що витрати по сплаті державного мита під час реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на позивачку. Визначаючи розмір державного мита суд враховує, що сторони перебувають у першому шлюбі. Суд також враховує думку представника позивачки та відповідача з цього приводу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені 7.09.2007 року через непорозуміння в сім'ї, взаємну неповагу і різні погляди на життя. Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Відповідач позов визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1992 року, який було зареєстровано в Комінтернівському відділі РАЦС м.Харкова, про що зроблено актовий запис за № 380. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]народження, яка мешкає з позивачкою. Позивач просить розірвати шлюб, мотивуючи це тим, що подружнє життя не склалося тому, що у них з відповідачкою у справі різні погляди на питання сім”ї та шлюбу, на підставі чого в родині систематично виникають сварки з різних приводів. У судовому засіданні позивач підтвердив свої вимоги та просив суд розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з”явилась, але надала суду заяву з проханням справку слухати за її відсутності, проти позовних вимог не заперечень не надала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Заходів до примирення сторони не вживають, вважають відновлення родини неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] в січні 2008 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини . Представник відповідача в судове засідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [INFO] року помер[PERSON], рідний брат позивачки і після смерті якого залишилась спадщина: житловий будинок [ADDRESS] Позивачка відповідно до ст.1262 ЦК України належить до другої черги спадкоємців за законом. В зв'язку з тим, що позивачка проживає в іншому населеному пункті(м.Київ), має похилий вік, про смерть брата вона дізналася лише в грудні 2007 року, вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви, тому оформити спадщину в Пирятинській державній нотаріальній конторі не може. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.6);копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON](а.с.9-10);копією свідоцтва про одруження [PERSON](а.с.11); копією довідки про інвалідність [PERSON](а.с.12); копією посвідчення [PERSON](а.с.13); іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає необхідним визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-04 00:00:00

Позивачка[PERSON]в січні 2008 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на майно. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що після смерті її рідного батька, [PERSON], залишилась спадщина: сарай”Б”, погріб „В”, вбиральня „Г”, огорожі №1,2,3 по [ADDRESS] Згідно заповіту вказане вище майно належить їй. В даний час оформити на себе спадкове майно позивачка не може в зв'язку з тим, що будівлі, які належать її батьку[PERSON]на підставі договору поділу майна, не були узаконені відповідним чином. Тому просить суд визнати за[PERSON]. право власності . Представник відповідача в судове засідання не з”явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [INFO]року помер [PERSON], рідний батько позивачки і після смерті якого залишилась спадщина: сарай”Б”, погріб „В”, вбиральня „Г”, огорожі №1,2,3 по [ADDRESS] Згідно заповіту від 28.11.2006 року спадкоємцем майна[PERSON]є[PERSON] В даний час оформити документи на спадщину позивачка не може в зв'язку з тим, що немає правовстановлюючого документу на вищевказані будівлі. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.4); копією заповіту від 28.11.2006 року(а.с.7); копією рішення Пирятинської міської ради від 25.07.1995 року №202 „Про розділ земельної ділянки по [ADDRESS]”(а.с.8); копією договору поділу майна(а.с.9); довідкою-характеристикою КП ”Лубенське МБТІ”; іншими матеріалами справи. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Оскільки фактичний власник майна помер, не оформивши документально право власності на майно, іншим чином встановити право власності неможливо, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved