overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ “ЕК Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електромереж структурного підрозділу Татарбунарських РЕМ, в якому просить зменшити суму штрафних санкцій, які було невірно нараховано в зв'язку з порушенням Правил користування електричною енергією, посилаючись на слідуючі обставини. Позивач є абонентом Татарбунарських РЕМ. 19 січня 2008 року при перевірці електролічильника представниками Татарбунарських РЕМ, було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, про що було складено акт за № 0076466, в якому зазначено, що електроенергія в будинку споживається, але лічильником не враховується, а саме шляхом монтажу відгалуження від проводки на вводі в будинок повз електролічильника, та було нараховано штрафні санкції по акту в розмірі 3809,89 грн. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що розрахунок проводився за період з 21.10.2006 року по 19.01.2008 р., а повинен був проводитися з 07.09.2007 року, тобто за 134 дні, тому згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, сума штрафних санкцій повинна складати 1220,47 грн. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно акту за № 0076466 від 19.01.2008 року вбачається наявність виявленого в будинку по [ADDRESS]порушення Правил користування електричною енергією / а.с. 6 /. З розрахунка кількості недоврахованої електроенергії та її вартості № 3, позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 3809,89 грн. / а.с. 7 /. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з порушенням Правил користування електричною енергією в будинку позивача, відповідачем було невірно нараховано збиток на суму 3809,89 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини і розшук [PERSON], посилаючись на те, що 09 січня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від данного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. З 2001 року відповідачка виїхала з постійного місця проживання у невідомому напрямі і її місце знаходження невідоме. Оскільки [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не надає їй матеріальної допомоги, то позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, заявив клопотання винести заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, місце проживання і місце знаходження її невідоме. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд виносить слідуюче рішення. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження ( а.с. 6 ) батьками [PERSON], [INFO] народження, є [PERSON]та [PERSON]. Згідно довідки № 15 від 16.01.2008 р., виданої виконкомом Тузлівської сільської ради ( а.с. 2 ), на утриманні [PERSON]знаходиться син [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 13 лютого 2008 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка має сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. У зв'язку з тим, що місце проживання і місце знаходження відповідачки невідоме, оголосити її розшук.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO]помер його дідусь [PERSON], піс- ля смерті якого на території Дмитрівської сільської ради залишилась земельна ділянка площею 2,48 га, яку дід заповів йому. По незнанню законодавства він пропустив встановлений законом 6-місячний строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, хоча фактично успадкував земельну ділянку, а саме: у нього на руках документ діда на земельну ділянку, він не відмовився від спадку. При зверненні до нотаріуса йо-му було відмовлено в видачі свідоцтва на право власності на спадок у зв'язку з пропуском встановленого законом строку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіс-лав заяву, у якій визнав позовні вимоги, вважаючи їх підлягаючими за-доволенню, просив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з матеріалами справи ( а.с.5,7,8 ) дід позивача [PERSON], який заповів позивачу земельну ділянку та майновий пай, помер 20 вересня 2005 року. З листа нотаріуса ( а.с.11 ) видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском встановленого законом строку. Суд вважає, що позивач фактично прийняв спадщину, а саме: у нього на руках документ діда на земельну ділянку. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, так як є всі підстави вважати, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], на Ѕ частину грошових вкладів, розташованих в філії Дергачівського відділення ВАТ „Ощадбанк України” на рахунках [NUMBER], [NUMBER]. Зазначив, що після смерті мами він успадкував право власності на майновий пай члена КСП, право на земельну частку (пай), але окрім цього, матір на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO]після смерті свого чоловіка (його батька) - [PERSON]. - була спадкоємицею Ѕ частини вищевказаних грошових заощаджень. Але за життя вона не встигла отриматии ощадні книжки на своє ім”я. Він є єдиним спадкоємцем першої черги, але свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади після смерті мами він не отримав, оскільки не вказував їх в спадковій масі, вважаючи, що компенсаційних виплат вкладникам „Ощадбанку” колишнього СРСР не здійснюватиметься. Від Писарівської сільської ради надійшла заява про те, що проти позову [PERSON]про визнання за ним права власності в порядку спадкування не заперечують, просять суд слухати справу за відсутності їх представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ [NUMBER]видно, що [PERSON]померла [INFO] (а.с.3). Згідно ст.ст. 1218, 1228 ч.2 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов”язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти померлого та той з подружжя, хто його пережив. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO](серії ВВМ №819934) видно, що [PERSON]. є спадкоємицею Ѕ частини майна після смерті свого чоловіка - [PERSON]., померлого [INFO]. До спадкового майна , окрім іншого, входить також Ѕ частна грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями, компесаціями та індексаціями, що знаходяться в „Ощадбанку” № 2839/029 на рахунках [NUMBER], [NUMBER]. На Ѕ частину спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину на ім”я [PERSON]. (а.с.4). Позивач [PERSON]. є спадкоємцем на цілу частку майна [PERSON]., про що 05.01.2008 отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину (а.с.5-6). Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1228, 1261, 1268 ч.5 ЦК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

23.11.2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги по споживанню природного газу в сумі 510,70 грн. Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що відповідно до Положення Ясинуватське УГГ здійснює транспортування і постачання природного газу населенню міста Ясинуватої та Ясинуватського району. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються, і зобов'язані вчасно проводити їхню оплату. У зв'язку з тим, що відповідачі належним чином не виконують свої зобов'язання, у них утворилася заборгованість на 01.08.2007 р. в сумі 1257,70 грн., яку позивач просив стягнути в примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Шевчук Л.Н. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути заборгованість у сумі 1257 грн.70 коп. станом на 01.08.2007 року, а також сплачені ними витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення справи суду не надали, у зв'язку з чим зі згоди позивача на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України судом постановлено заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім”ї наймача несуть солідарну з ним відповідальність. Судом встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: с[ADDRESS], складом сім»ї три повнолітні особи (а.с.5). Згідно виписки по особовому рахунку через часткову сплату належних платежів заборгованість відповідачів на 01.08.2007 р. складає 1257,70 грн. (а.с. 6,11-12). Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права в межах строку позовної давності, який згідно зі ст.257 складає три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Однак, відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень, Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, тобто до 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовувалась судом незалежно від заяви сторони. Таким чином, суд дійшов до висновку, що заборгованість відповідача до січня 2001 року в сумі 364,59 грн. стягненню не підлягає в зв»язку зі спливом строку позовної давності, тобто стягнути необхідно 893,11 грн. (1257,70 - 364,59). Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави (а.с.9). На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

23.11.2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги по споживанню природного газу в сумі 510,70 грн. Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що відповідно до Положення Ясинуватське УГГ здійснює транспортування і постачання природного газу населенню міста Ясинуватої та Ясинуватського району. Відповідач і члени його сім»ї є споживачами послуг, що надаються, і зобов'язані вчасно проводити їхню оплату. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання, у нього утворилася заборгованість на 01.08.2007 р. в сумі 510,70 грн., яку позивач просив стягнути в примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Шевчук Л.Н. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути заборгованість у сумі 510 грн.70 коп. станом на 01.08.2007 року, а також сплачені ними витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення справи суду не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивача на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України судом постановлено заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім”ї наймача несуть солідарну з ним відповідальність. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], складом сім»ї одна особа (а.с.5). Згідно виписки по особовому рахунку через часткову сплату належних платежів заборгованість відповідача на 01.08.2007 р. складає 510,70 грн. (а.с. 6,10-11). Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права в межах строку позовної давності, який згідно зі ст.257 складає три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Однак, відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень, Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, тобто до 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовувалась судом незалежно від заяви сторони. Таким чином, суд дійшов до висновку, що заборгованість відповідача до січня 2001 року в сумі 304,81 грн. стягненню не підлягає в зв»язку зі спливом строку позовної давності, тобто стягнути необхідно 205,89 грн. (510,70 - 304,81). Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави (а.с.9). На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

23.01.2008 р. [PERSON] звернулася в суд із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась [INFO] після смерті її матері [PERSON], і складається з грошових вкладів на трьох рахунках в Ощадному банку СРСР. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що[INFO] померла її мати [PERSON], якій належали грошові вклади в Ощадному банку СРСР - філіал №7852 відділення у місті Ясинуватій на рахунках [NUMBER]; [NUMBER] та [NUMBER]. В зв”язку зі своєю юридичною непоінформованістю вона не знала про будь-які строки для прийняття спадщини, отримавши консультацію у юриста, вона зрозуміла її таким чином, що може звернутись до нотаріуса в будь-який час після спливу шести місяців, тому у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою і змушена звернутись до суду. Крім неї, інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і пояснила, що вважала, що для прийняття спадщини необхідно звернутись із заявою після шестимісячного строку, а не протягом нього, тому пропустила цей строк, просила надати їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача - Ясинуватської міської ради- в судове засідання не з'явився, просили розглянути справу в їхню відсутність, проти заявлених вимог не заперечували. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10), після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй грошові кошти на рахунках в Ощадному банку (а.с.11,12,17). Позивачка [PERSON] є донькою померлої, тобто спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 7-8), інших спадкоємців немає (а.с.9). Суд визнає причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказану позивачем, поважною, і вважає за необхідне надати йому додатковий строк в два місяці для подання відповідної заяви в державну нотаріальну контору. На підставі викладеного і ст.ст.1258,1265,1272 ГК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач 15 лютого 2008 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання. В позові зазначила, що відповідач по справі є її матір'ю, і за рішенням суду сплачувала аліменти на її утримання до повноліття. 15.09.2007 року[PERSON] виповнилося 18 років, однак вона продовжує навчатися в Новоодеському професійному аграрному ліцеї і відповідно до вимог ст. 199 СК України вимагає від відповідача утримання на період навчання в розмірі 150 гривень щомісячно. Розмір аліментів обґрунтовує тим, що відповідач отримує пенсію і може надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просить суд її позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заявника визнала, але просила суттєво зменшити її розмір, оскільки з пенсії вона сплачує аліменти на неповнолітнього сина, не працює і немає свого житла, а позивач постійно проживає з батьком, який працює і має регулярний дохід. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - [PERSON] є позивачу -[PERSON], якій 15.09.2007 р. виповнилося 18 років, матір'ю. Позивач навчається на денній формі Новоодеського професійного аграрного ліцею з 01.09.2005 року, який повинна закінчити 30.06.2008 року. Відповідач проживає від сім'ї окремо, і добровільно не надає допомоги позивачу, оскільки в зв'язку з її повноліттям припинила сплачувати аліменти на утримання. Відповідно з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом з'ясовано, що відповідач не має постійного місця роботи, отримує пенсію за віком, як багатодітна матір. Власного житла не має. За рішенням суду сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина. За таких умов, суд на підставі ст.ст. 199, 200 СК України, з урахуванням вищезгаданих обставин приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до закінчення навчання, тобто до 30.06.2008 року у розмірі 80 грн. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 15.02.2008 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

ВАТ «Укртелеком» в особі ВАТ “Укртелеком” Донецька філія центр електрозв”язку № 5 звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON]заборгованості за договором про надання послуг телефонного зв'язку. У судовому засіданні представник позивача П”ятницький М.В. , якій діє на підставі довіреності , підтримав позовні вимоги і суду пояснив , що згідно з укладеним договором про надання послуг електроз”язку від 09.09.2004 року відповідачці надавалися послуги електрозв'язку по користуванню телефоном . Але, відповідачка [PERSON] з червня 2006 р. по листопад 2006 р. не проводила оплату наданих послуг в зв'язку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі 382,19грн., яку просить стягнути на користь позивача , а також стягнути понесені судові витрати . Відповідачка [PERSON]до залу судового засідання не з”явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки . Про день та час слухання справи відповідачка була повідомлена своєчасно та належним чином , про що свідчить розписка про вручення судової повістки . Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення , на підставі наявних у справі доказів , проти чого представник позивача не заперечував . Суд, заслухавши пояснення представника позивача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав . У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. З договору про надання послуг електрозв”язку № 22-04-23 від 09.09.2004 року вбачається, що сторони перебували у договірних правовідносинах і відповідачка [PERSON]відповідно до вимог п. 4.3 цього договору повинна своєчасно оплачувати надані послуги /а.с.6-7/. Відповідно до розрахунків наданих позивачем , підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачкою [PERSON] наданих послуг електрозв'язку з червня 2006 року по листопад 2006 року і загальна сума заборгованості на теперішній час складає 382,19грн./а.с.8/, а тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачки. Крім того, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Таким чином , з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 51грн. сплачена позивачем при поданні позовної заяви до суду та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн.. Що стосується витрат понесених позивачем на отримання довідки адресного бюро , суд вважає , що ці вимоги не можуть бути задоволені , оскільки ці витрати документально не підтверджені.

Outcome: partial