Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-19 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Як доказ заявлених вимог вказує, що за рішенням Ківерцівського районного суду від 17.01.2002року з нього стягуються аліменти в користь відповідача [PERSON]. на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 1992 року народження, та дочки [PERSON] 1994 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно. В зв'язку з неналежним виконанням [PERSON]. своїх обов'язків по утриманню та вихованню дітей та враховуючи інтереси неповнолітнього сина [PERSON], на його прохання, комісією служби у справах неповнолітніх останній 01.03.2007 року був переданий на виховання батькові і з того часу проживає з ним. Через відсутність постійних доходів у нього, як платника аліментів, утворилась заборгованість по їх сплаті. Посилаючись на викладені обставини, з врахуванням того, що одна дитина, проживаючи з ним, перебуває на його утриманні, інша - на утриманні відповідачки, просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] з 01.03.2007 року та звільнити від сплати заборгованості за аліментам. В судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримав заявлені вимоги в повному об'ємі. Дав пояснення за обставинами, викладеними в позові та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні заявлені вимоги визнала частково. Не заперечує щодо звільнення[PERSON] від сплати аліментів, призначених за рішенням Ківерцівського районного суду від 17.01.2002року. Щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментах, то не заперечує проти зменшення суми заборгованості з врахування того, що син [PERSON] з 01.03.2007 року перебуває на утриманні позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Право кожної сторони шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них передбачене ч.4 ст.223 ЦПК України. Таке право виникає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість, чи припинення. Як встановлено з матеріалів справи рішенням Ківерцівського районного суду від 17.01.2002року з позивача[PERSON] присуджено стягнення аліментів в користь відповідача [PERSON]. на утримання двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] народження, та дочки [PERSON] [INFO] народження, в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно. За висновком комісії служби у справах неповнолітніх Ківерцівської райдержадміністрації 01.03.2007 року неповнолітній [PERSON] був переданий на виховання батькові - позивачу у справі [PERSON]і з того часу перебуває на його повному утриманні, що в судовому засіданні не заперечила відповідач [PERSON]. Враховуючи те, що на утриманні кожної сторони знаходиться по одній неповнолітній дитині, суд вважає вказану обставину такою, що впливає на присуджені платежі і є підставою для звільнення від сплати аліментів, присуджених рішенням Ківерцівського районного суду від 17.01.2002року. Згідно ч.2 ст.197 СК України звільнення платника від сплати заборгованості за аліментами можливе, якщо така заборгованість виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За ч.3 ст.197 СК України звільнення від сплати заборгованості за аліментами можливе, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог, вказані вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно розрахунку (а.с.9 ) загальна сума заборгованості за аліментами станом на 01.11.2007року становить 8730грн. З врахуванням того, що з 01.03.2007 року син боржника - [PERSON] перебуває на його утриманні, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.03.2007 року до дати набрання рішенням законної сили. Оскільки вирішення заявлених позивачем вимог відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено лише в судовому порядку суд приходить до висновку про безпідставність вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат.

Outcome: partial