Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що 20 березня 2007 року приблизно 1 години у нього раптово погіршився стан здоров'я, впав артеріальний тиск, майже не було пульсу. Додзвонившись по телефону на № 03 лише через 15-20 хвилин через зайнятість номера і пояснивши що трапилося, від диспетчера швидкої допомоги [PERSON] яка була біля позивача дізналась про те, що вулиця Дружня в м. Вінниці не обслуговується і необхідно звертатися до Вінницької районної лікарні, в зв'язку з чим позивачу стало ще гірше. Після цього, [PERSON] звернулася до Вінницької районної лікарні і отримала відповідь про те, що вулиця Дружня немає ніякого відношення до Вінницького району тому, що знаходиться в м. Вінниці. Позивачу ставало все гірше, а [PERSON] протягом 3-х годин, намагалась викликати швидку допомогу за телефоном № 03. Позивач в цей час вже знаходився в непритомному стані. Чергова швидкої допомоги постійно лише грубила, повідомляла, що позивач може звертатися куди завгодно, але це не допоможе. Лише після чергового дзвінка до приймальні голови облдержадміністрації, біля 4 години швидка медична допомога все ж таки прибула. Після надання першої медичної допомоги позивача транспортували до реанімаційного відділення міської клінічної лікарні № 2, де повідомили про те, що якби його ще 30 хвилин не доставили у лікувальний заклад, то настала б його смерть. Бездіяльність, халатність, непрофесійність, невиконання своїх прямих обов'язків працівників швидкої допомоги, мало не призвели до смерті позивача, в зв'язку з чим йому було завдано моральної шкоди, фізичних та душевних страждань, переживань, що негативно вплинуло на подальший стан здоров'я та нервову систему. Зокрема, позивачу довелося два місяці лікуватися стаціонарно, а амбулаторно він продовжує лікуватись до цього часу. Через несвоєчасне надання медичної допомоги позивач значно втратив здоров'я, яке на даний час не відновилося. Йому, як інваліду 2-ї групи та людині у віці 65 років, потрібно значно більше часу та зусиль для відновлення попереднього стану здоров'я. На підставі висновку фахівців позивач втратив частину свого здоров'я, а саме погіршилася робота серця, нервової системи, судинної системи. Крім того, йому довелося ходити по різних інстанціях, з'ясовувати причини порушення прав, шукаючи захисту інтересів, він неодноразово звертатися до керівництва швидкої допомоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, проте позивач отримував негативні, некоректні відповіді. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради на його користь 124432 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди та 2000 грн., понесених ним на отримання допомоги адвоката. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, пославшись на обставини, викладені вище. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим, що ніяких протиправних дій з боку працівників відповідача у завданні моральної шкоди позивача немає, оскільки швидка допомога після її виклику приїхала відразу до позивача, а погіршення стану здоров'я [PERSON]відбулося через його давню хворобу, а не через несвоєчасне прибуття швидкої допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила повністю обставини, викладені позивачем по справі. [PERSON]., допитана в якості свідка в судовому засіданні, зазначила, що вона працює у Вінницькій міській клінічній лікарні № 2 і вона була присутня в той час, коли позивача було доставлено до них в лікарню в реанімаційне відділення. Свідок зазначила, що дійсно позивач в той час знаходився в дуже важкому стані і була загроза для його життя та здоров'я. [PERSON], допитаний в якості свідка в судовому засідання пояснив, щ він працює у Вінницькій обласній державній адміністрації і пам'ятає, що був такий випадок, коли серед ночі до облдержадміністрації телефонували з приводу надання допомоги в забезпеченні приїзду бригади швидкої допомоги до позивача. Свідок особисто телефонував двічі до Міської станції швидкої медичної допомоги, де в перший раз йому було відмовлено, а після другого дзвінка була направлена машина швидкої допомоги до місця проживання позивача. [PERSON], допитаний в якості свідка в судовому засіданні зазначив, що він лікар реанімаційного відділення Вінницькій міській клінічній лікарні № 2, куди було доставлено позивача. При огляді медичної картки позивача, свідок суду зазначив, що його записів в даній картці немає, і пояснити з приводу даної ситуації він нічого не може. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив: Позивач є інвалідом 2 групи відповідно до посвідчення серії [NUMBER]від 22 грудня 2002 року. Відповідно од квитанції № 28 позивачем було сплачено за отримання правової допомоги 2000 грн. 20 березня 2007 року близько 1 години у позивача раптово погіршився стан здоров'я, впав артеріальний тиск, майже не було пульсу. Додзвонившись по телефону на № 03 лише через 15-20 хвилин через зайнятість номера і пояснивши що трапилося, від диспетчера швидкої допомоги [PERSON] яка була біля позивача дізналась про те, що вулиця Дружня в м. Вінниці не обслуговується і необхідно звертатися до Вінницької районної лікарні, в зв'язку з чим позивачу стало ще гірше. Після цього, [PERSON] звернулася до Вінницької районної лікарні і отримала відповідь про те, що вулиця Дружня немає ніякого відношення до Вінницького району тому, що знаходиться в м. Вінниці. [PERSON] протягом 3-х годин, намагалась викликати швидку допомогу за телефоном № 03, а позивач в цей час вже знаходився в непритомному стані. Лише після чергового дзвінка до приймальні голови облдержадміністрації, біля 4 години швидка медична допомога прибула. Після надання першої медичної допомоги позивача транспортували до реанімаційного відділення міської клінічної лікарні № 2, де повідомили про те, що якби його ще 30 хвилин не доставили у лікувальний заклад, то настала б його смерть, що стверджується поясненнями позивача, показами свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], даними в ході судового розгляду. Позивачу такими діями працівників відповідача була завдана моральна шкода, яка проявилася у фізичних та душевних стражданнях, переживаннях, що негативно вплинуло на подальший стан здоров'я та нервову систему. Зокрема, позивачу довелося два місяці лікуватися стаціонарно, а амбулаторно він продовжує лікуватись до цього часу. Через несвоєчасне надання медичної допомоги позивач значно втратив здоров'я, яке на даний час не відновилося. Згідно даних журналів Вінницької міської клінічної лікарні № 2 позивача було госпіталізовано 19 лютого 2007 року о 21 год. 40 хв. до лікарні в зв'язку з забоєм лівої частини легенів, 20 березня 2007 року о 4 год. 15 хв. до реанімаційного відділення в зв'язку з лівостороннім плевритом, 25 квітня 2007 року в 20 год. в зв'язку з тим, що впав в підвал. Згідно довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім.М.І. Пирогова від 11 травня 2007 року та виписки з історії хвороби позивач знаходився на лікуванні в торакальному відділенні з 22 квітня по 11 травня 2007 року з приводу закритої травми грудної клітини, після травматичного плевриту зліва. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні № 2 від 20 березня 2007 року позивач був доставлений швидкою допомогою до реанімаційного відділення лікарні 20 березня 2007 року о 4 год. 15 хв. з приводу лівобічного плевриту. Згідно довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім.М.І. Пирогова від 15 квітня 2007 року та виписки з історії хвороби позивач знаходився на лікуванні в торакальному відділенні з 20 березня 2007 року з приводу закритої травми грудної клітини, післятравматичного плевриту зліва, 28 березня 2007 року йому була проведена операція. Згідно виписки з історії хвороби № 7249 центру цереброваскулярної нейрохірургії Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.ак.О.І.Ющенка позивач знаходився на лікуванні у вказаному центру з 9 по 30 липня 2007 року Відповідно до листа міської станції швидкої медичної допомоги № 402 від 27 липня 2007 року з 2 по 4 квітня 2007 року була проведена службова перевірка, в ході якої пл. даному факту було виявлено нечітке виконання обов'язків посадових інструкцій фельдшером [PERSON] яка згідно наказу № 59-квід 29 березня 2007 року звільнилась за власним бажанням та лікарем [PERSON]якій винесена догана згідно наказу № 41 від 17 квітня 2007 року. Згідно даних карти виїзду № 6 від 20 березня 2007 року станції швидкої медичної допомоги м.Вінниці зафіксовано виклик швидкої допомоги до позивача в 2 год. 42 хв., бригада швидкої допомоги прибула в 2 год. 55 хв., закінчено в 4 год. 15 хв. та встановлено діагноз лівосторонній плеврит. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради на користь позивача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до закону моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків Вина працівників відповідача у завданні моральної шкоди позивачу доведена в ході розгляду даної справи, оскільки як встановлено саме з вини працівників Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради внаслідок зволікання ними надання медичної допомоги позивачу протягом тривалого часу з 1 години до 2 год. 55 хв. 20 березня 2007 року, була реальна загроза смерті позивача. Проте, суд вважає, що сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не повністю відповідає характеру тих страждань, яких він зазнав, тому позов в цій частині слід задовольнити в межах доведеного в сумі 5000 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 1167, 1172 ЦК України. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати державного мита та збору на інформаційно-технічне забезпечення суду, то відповідно до ст. 88 ЦПК України їх оплата підлягає стягненню з відповідача. Позивачем понесені збитки, які пов'язані зі оплатою правової допомоги у сумі 2000 гривень, атому відповідно до ст. 84 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: partial