overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сезьківської сільської Ради Ічнянського району про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В своїй заяві вказав, що після смерті [INFO] його матері [PERSON]відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 3.38 га згідно сертифікату серії ЧН № 0133737, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року. Він, як спадкоємець першої черги за законом, бажає зареєструвати спадкові права, але зробити цього не має можливості, оскільки у передбачений законом шестимісячний термін не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, хоча фактично, на протязі зазначеного часу вступив у розпорядження спадковим майном. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на земельну частку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги і просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Сезьківської сільської ради у судове засідання не з”явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Між сторонам склалися правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8), яка доводилася матір'ю позивачу. Їх родинний зв'язок підтверджується оглянутою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження позивача із якого вбачається, що його матір'ю є [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 3.38 га згідно сертифікату серії ЧН № 0133737, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року на ім'я [PERSON]. ( а.с. 9). А отже, позивач, як син померлої, являється спадкоємцем першої черги за законом і у передбачений законом шестимісячний термін вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року “Про практику розгляду судами України справ про спадкування” передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо ж у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку”. Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що позивач своєчасно прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 3.38 га згідно сертифікату серії ЧН № 0133737, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бурімської сільської Ради Ічнянського району про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В своїй заяві вказав, що після смерті 15 березня 2000 року його двоюрідного брата [PERSON]відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 4.39 га згідно сертифікату серії ЧН № 0100007, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року. Він, як спадкоємець за законом, бажає зареєструвати спадкові права, але зробити цього не має можливості, оскільки пропустив термін подачі заяви до нотаріальної контори, хоча фактично, на протязі зазначеного часу вступив у розпорядження спадковим майном. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на земельну частку. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні повністю підтримав свої вимоги і просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Бурімської сільської ради у судове засідання не з”явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Між сторонам склалися правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України. Як встановлено в судовому засіданні [INFO]помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8), який доводився двоюрідним братом позивачу. Їх родинний зв'язок підтверджується оглянутою в судовому засіданні копією рішення Ічнянського районного суду із резолютивної частини якого вбачається, що [PERSON], [INFO]народження - позивач по справі та [PERSON], 1939 року народження, який помер 15 березня 2000 року являються двоюрідними братами ( а.с. 7 ). Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 4.39 га згідно сертифікату серії ЧН № 0100007, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року на ім'я [PERSON]( а.с. 10). А отже, позивач, як двоюрідний брат померлого, являється спадкоємцем за законом і у передбачений законом термін вступив в управління та розпорядження спадковим майном про що свідчить та обставина, що сертифікат знаходився у нього на руках. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року “Про практику розгляду судами України справ про спадкування” передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо ж у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку”. Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що позивач своєчасно прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 4.39 га згідно сертифікату серії ЧН № 0100007, виданого Ічнянською РДА 20 вересня 1996 року на ім”я [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

16 жовтня 2007 року позивач пред'явив позов, вимагаючи розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 25 грудня 2000 року. Відповідач визнала пред'явлений позов у повному обсязі, надіславши письмову заяву, тому є законні підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]народження, та [PERSON], [INFO] народження, про позбавлення батьківських прав мешканки м. Семенівка Чернігівської області [PERSON], відповідача по справі, відносно її вищевказаних неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, які на даний час є вихованцями Краснохутірської загальноосвітньої школи - інтернату. Діти перебувають в інтернаті\~ в зв'язку з тим, що у 2003 році їхнього батька [PERSON]позбавлено батьківських прав, а відомості про місцезнаходження матері [PERSON]відсутні. Відповідач проживала у м. Семенівка з 1995 року по 1997 рік без реєстрації, без паспорту, зареєструвала шлюб з [PERSON] за свідоцтвом про народження, від шлюбу народила зазначених двох дітей у Семенівський лікарні. У 1997 році зникла, залишивши цих двох неповнолітніх дітей на батька та бабусю. Батько дітей, [PERSON]., самоусунувся від виконання обов'язків по утриманню, вихованню та матеріальному забезпеченню своїх дітей. За інформацією директора школи - інтернату за час перебування дітей у закладі мати дітьми не цікавилася, жодного разу їм не телефонувала, листів не надсилала, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, на канікули дітей не забирала. Діти перебувають під опікою державного закладу, але юридичного статусу дітей, позбавлених батьківського піклування не мають. Через це вони не мають ніяких пільг та не можуть бути усиновлені. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно\~ неповнолітніх\~ дітей: [PERSON]та [PERSON]. \~\~\~\~\~ У судовому засіданні представник позивача, головний спеціаліст служби у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації Верхулевська Надія Василівна,\~ повністю підтримала позов, просила його задовольнити та пояснила, що [PERSON]. необхідно позбавити батьківських прав стосовно двох неповнолітніх дітей: [PERSON]та [PERSON], тому що для цього є всі необхідні підстави. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, про день та час судового засідання була повідомлена через оголошення в газеті „Урядовий кур'єр, про поважні причини неявки суд не повідомила. \~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши\~ представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки у справі встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, участі у вихованні дітей взагалі не приймає з 1997 року. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнено 17 гривень державного мита та 07 гривень 50 копійок\~ витрат за інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в доход держави, 252 гривні на користь позивача за оголошення в газеті „Урядовий кур'єр про явку відповідача до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і просить стягнути з відповідача в рахунок завданої моральної шкоди 2 000гр. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що його незаконно було виключено з середньої школи, чим позбавлено права закінчити не повню середню освіту. Виключення зі школи спричинило моральних страждань позивачу, оскільки вплинуло на його психічний стан, позбавило можливості спілкуватись з друзями, а тривалі страждання знизили репутацію серед одноліток. Представник відповідача Древко Н.В. в своїх письмових запереченнях просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на безпідставність вимог [PERSON], а також на те, що позивачем пропущено строки позовної давності. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON]. дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім»ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Під час судового розгляду встановлено, що наказом №100 в від 28 серпня 1997 року [PERSON] був зарахований до 9-А класу Спеціалізованої школи №89 з поглибленим вивченням англійської мови та відрахований наказом №141 від 26 січня 1998 року на підставі заяви батьків та довідки зі школи №200. Із відомостей отриманих із Спеціалізованої школи №200 Святошинського району м. Києва вбачається, що [PERSON] був зарахований до 9-Д класу школи за заявою батьків 08 квітня 1998 року та відрахований за заявою батьків по хворобі 31 серпня 1998 року. Оцінивши встановлені судом обставини та відповідні їм норми закону, суд прийшов до переконання, що позов подано позивачем необґрунтовано , оскільки обставини, якими він обґрунтовував позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Так, позивачем не було доведено безпідставність його виключення із середньої школи. Не знайшло під час судового розгляду і посилання позивача, що його виключення було пов'язано з негативною поведінкою під час навчання в спеціалізованій школі. Під час судового розгляду було достовірно встановлено, що позивач був відрахований із спеціалізованої школи №89 за заявою батьків. Виходячи з викладеного суд находить вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди безпідставними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідачки вести нормальний сімейний спосіб життя, постійні сварки в сім»ї за ініціативи відповідачки, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з”явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 червня 1998 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають Втративши почуття любові та взаємоповаги між сторонами склалися неприязні стосунки, і з 21.02.2004 року вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, ведення спільного господарства, бюджету, проживають окремо. Проти примирення позивач категорично заперечує А тому, суд знаходить, що розлад в сім”ї носить стійкий характер і його слід розірвати. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу судові витрати в повному розмірі покласти на відповідачку, звільнивши позивача від витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала у цивільному шлюбі із [PERSON] до 2007 року. Від цього шлюбу є малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 20 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав і пояснив, що згоден сплачувати аліменти в такому розмірі. В даний час він не працює, що підтверджується записами в трудовій книжці. Переніс ішемічний інсульт ІІІ ст. частково паралізувало праву частину тіла. У нього відсутні кошти для проживання, крім того необхідно лікуватись в м. Херсон з приводу перенесеного інсульту. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком малолітнього: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.) але ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дітей. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та відповідача, відповідач позов визнав і згоден сплачувати аліменти у розмірі 20 гривень на дитину щомісячно, тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 184 СК України підлягають аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 20 грн. щомісячно, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування вимог посилалася на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач, який є батьком дитини не надає добровільно допомоги на його утримання, за таких підстав просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вимоги позову визнав частково, та просив стягувати аліменти в розмірі ј частини на місяць, оскільки його заробітна плата не велика, коштів які залишаться після стягнення аліментів буде недостатньо для особистого проживання, оплати житлово-комунальних послуг. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надає добровільно допомоги на утримання неповнолітнього сина. Також встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, середня заробітна плата складає 1700 гривень на місяць, що підтверджується довідкою з місця роботи. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, стан здоровья та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлене судом, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 7/24 всіх видів доходу відповідача. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те що на його утриманні знаходиться дитина жінки з якою він перебуває на даний час у фактичних шлюбних відносинах, оскільки відповідач не надав до суду жодного доказу на підтвердження такої обставини. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.84, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи її тим, що його син - [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з діагнозом “психічні розлади внаслідок органічного захворювання головного мозку, постравматичного генезу, дементний варіант психоорганічного синдрому”, у зв'язку з чим він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. Заявник в умовах сім'ї не може забезпечити належного утримання та догляду за хворим сином, належні умови догляду можуть бути забезпечені йому в будинку-інтернаті для осіб з психічним розладом здоров'я. Просив визнати його сина недієздатним. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав і викладене підтвердив. Заінтересована особа - Бородянська селищна рада надіслала лист просить справу розглядати без участі представника ради. Заінтересована особа - Бородянська центральна районна лікарня свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що син заявника - [PERSON], [INFO], уродженець с.Петрівка, Московського району Киргизької РСР, з 3 березня 2007 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно з діагнозом “органічне захворювання головного мозку”, що підтверджується копією свідоцтва про народження \а.с 33\, копіями довідки до акта огляду МСЕК \а.с.5\, довідки для направлення інвалідів в будинок-інтернат \а.с.6\, копіями виписки із акта огляду МСЕК № 293093 \а.с.7\, виписки із історії хвороби №342 \а.с.10\. Відповідно до копії медичної картки інваліда, що оформляється в будинок-інтернат \а.с.11\ [PERSON] за станом здоров'я може знаходитися в будинку-інтернаті психоневрологічного типу. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 9 лютого 2007 року \а.с.12\ вбачається, що родина не в змозі забезпечити відповідний контроль за хворим [PERSON], який потребує постійного стороннього догляду, оскільки по відношенню до рідних веде себе агресивно, тому підлягає переводу за своїм психічним станом в будинок-інтернат на повне державне утримання. Згідно з актом заочної судово-психіатричної експертизи № 661 від 25 липня 2007 року \а.с.30-31\ [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад з 1987 року, після черепно-мозкової травми. В даний час у нього є ознаки психічного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу із вираженими змінами особистості, помірним інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженою емоційно-вольовою нестійкістю на фоні посттравматичної енцефалопатії. Таким чином, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] недієздатним.

Outcome: approved