Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-02 00:00:00

04.05.2006 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON]., [PERSON], в якому просила виділити їй в квартирі [ADDRESS]частину квартири по відношенню до всього будинку у грошовій компенсації та стягнути з відповідачів на її користь грошову компенсацію в рівній долі по 1179 грн. 50 коп. з кожного та 250 грн. отриманих за оренду квартири. 21.07.2006 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з неї на їх користь 9167 грн. 67 коп. компенсації вартості за ремонт спірної квартири. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18.09.2006 року обидва позови були об”єднані в одне провадження. 08.11.2007 року [PERSON] в порядку ст.. 31 ЦПК України змінила позовні вимоги, просила усунути перешкоди з боку відповідачів в користуванні 1/3 частиною квартири [ADDRESS] встановивши порядок користування житловим приміщенням, а саме: виділити їй у користування кімнату 1-3 площею 14,9 кв.м; кімнату 1-4 площею 22,3 кв.м виділити у користування відповідачів, а кімнати 1-2 площею 5,5 кв.м та 1-1 площею 4,5 кв.м залишити у спільному користуванні. Також, просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати. Позовні вимоги, що заявлені раніше, не підтримує. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 13 листопада 2007 року визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/3 частину квартири[ADDRESS], що становить 1/12 частину до всього цього будинку з надвірними будівлями. [PERSON] в позові до [PERSON]. та [PERSON] про встановлення порядку користування вищезазначеною квартирою № 1 відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]., [PERSON] 10 967 грн.00 коп. в рахунок 1/3 частини проведених ними відновлювально-ремонтних робіт, поліпшення та благоустрою їхньої спільної квартири [ADDRESS] як новоствореного майна, а також на користь держави - 56 грн. 75 коп. недоплаченого судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. 491 грн. 68 коп. в рахунок понесених ним судових витрат по цій справі. Стягнуто з [PERSON]. та [PERSON] на користь [PERSON] по 8 грн. в рахунок понесених нею судових витрат. [PERSON] в решті позовних вимог відмовлено. [PERSON] та [PERSON] в решті позовних вимог відмовлено. Постановляючи таке судове рішення, суд і інстанції виходив з того, що спірна квартира була куплена сторонами спільно, то відповідно кожний з них має право на рівну частку в цій квартирі, а тому за позивачкою визнано право власності на 1/3 її частини. Враховуючи, що не має офіційних обмежень щодо використання квартири, співвласники мають право використовувати її на свій розсуд, а тому співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідченими дорученнями уповноважили [PERSON]. розпоряджатись належними їм частками квартири, а останній 01.12.2005 року уклав з Прилуцькою райорганізацією ВО „Батьківщина” в особі [PERSON] договір про безоплатне користування цією квартирою до 25.11.2006 року. Продовження цих договорів на 2007, 2008 роки суд визнав перевищенням повноважень, оскільки доручення діяло тільки до 14.04.2006 року. Не взяв суд до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 13.06.2006 року, оскільки проти нього заперечують обоє відповідачів та невідповідності запропонованої до виділу 1/3 частини квартири частці майна, нижній межі площі 1-кімнатної квартири та технічному стану житлового будинку. Враховуючи, що позивачка не довела своєї участі грошовими коштами чи фізичною працею в проведенні благоустрою та ремонті, то ці витрати на суму 32 901 грн. є вартістю новоствореного майна відповідачами, а тому з неї слід стягнути 10 967 грн. в рахунок вартості 1/3 його частини. З врахуванням того, що квартира складається з кімнати, кухні, сіней та чулану, сторони повинні ними користуватись разом за спільною згодою, а тому суд відмовив в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апелянт вважає, що рішення не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону. Зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки вона не просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, а змінивши свої вимоги, звернулась з конкретними вимогами для захисту своїх прав як власника. Суд не взяв до уваги те, що в спірній квартирі знаходиться офіс партійного осередку, незважаючи на те, що квартира має статус житлового приміщення і в нежитлове її ніхто не переводив, і вона не давала згоди відповідачам на передачу квартири у користування партійному осередку. Також не давала вона згоди відповідачам і на проведення відновлювальних робіт, поліпшення та благоустрою квартири, який проведений всупереч вимогам ст. 358 ЦПК України, відповідачі не брали дозволу на ремонті роботи в квартирі, які перевищують її ринкову вартість та не з”ясовували наявність в неї таких коштів. Також їй незрозуміло чому суд всупереч ст.. 331 ЦК України прийшов до висновку, що дана квартира є новоствореним майном. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. [PERSON], [PERSON] та їх представник апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішення суду 1 інстанції та ухваленням нового рішення. Суд 1 інстанції неповно з”ясував обставини справи, в зв”язку з чим прийшов до помилкового висновку про те, що спірна квартира є новоствореним майном та стягнув з [PERSON] 1/3 частину вартості цього майна. Також суд, не звернув увагу на те, що [PERSON] змінила свої позовні вимоги, і розглядав позовні вимоги, які були нею заявлені вперше. Вийшов суд і за межі позовних вимог, оскільки не заявляла [PERSON] вимог про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири. За таких порушень норм як процесуального, так і матеріального права, рішення суду 1 інстанції не може бути залишено в силі. Як встановлено судом [PERSON],[PERSON],[PERSON]відповідно до договору купівлі-продажу від 10 грудня 2002 року купили в рівних частинах кожний квартиру [NUMBER] яка складає &frac14; частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], розміщеного на земельній ділянці Прилуцької міської ради. (а.с.7). Відповідно до технічного паспорта спірна квартира складається з: під № 1-3 кухні 14,7 кв.м, 1-4 кімнати 21,5 кв.м, частини сіней а-1 під № 1-1 сіни 6,2 кв.м, 1-2 сіни 4,3 кв.м та сараю б2-1; житлова площа відчужуваної квартири - 21,5 кв.м, загальна площа квартири - 46,7 кв.м. Спірне домоволодіння є житловим приміщенням, його статус ніяким чином та ніким не змінювався. 14 квітня 2003 року [PERSON] та [PERSON] надали [PERSON] доручення, відповідно до якого уповноважили його розпоряджатись на свій розсуд належними їм 2/3 частинами квартири, для чого надали йому право укладати від їх імені будь-які угоди щодо зазначеної частини квартири, в тому числі продати її, обміняти, подарувати, заставити, здати в найом чи в оренду, визначаючи в усіх випадках самостійно ціну, терміни та інші умови укладених угод, одержувати необхідні довідки та документи, підписувати договори, одержувати належні їм гроші. Доручення було дійсне по 14.04.2006 року. (а.с.9) 01 грудня 2005 року [PERSON] передав Прилуцькій районній організації ВО „Батьківщина” спірну квартиру в позичку до 25 листопада 2006 року. (а.с. 10). 01 лютого 2006 року строк використання спірної квартири продовжено до 23 листопада 2007 року, а 28 лютого 2006 року - до 15 листопада 2008 року. (а.с.98, 99). На даний час квартира перебуває в користуванні організації ВО „Батьківщина”, про що не заперечують відповідачі. Позивачка просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом надання їй в користування конкретну кімнату, оскільки відповідачі перешкоджають їй у доступі до приміщення, без її згоди провели ремонт та розмістили офіс партійного осередку. Відповідачі просять стягнути з позивачки на їх користь 1/3 частину витрат понесених ними на ремонт квартири. Відповідно до ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як вбачається з матеріалів справи позивачка 14.04.2003 року надала повноваження одному з відповідачів [PERSON] розпоряджатись належній їй власністю тільки до 14 квітня 2006 року. Відповідач перевищив свої повноваження і передав в оренду спірну квартиру аж до 15.11.2008 року. Але, виходячи із змісту позовних вимог [PERSON], вони не можуть бути задоволені, оскільки вона просить усунути перешкоди в користуванні житлом, при цьому не зазначаючи яким чином, а тільки просить виділити їй в користування приміщення 1-3 площею 14.9 кв.м, вказуючи, що це є кімната, але яке згідно технічної документації числиться кухнею. Враховуючи, що спірна квартира має тільки одну житлову кімнату, всі інші приміщення є не житловими, статус житла з житлового не мінявся, є три власники, а тому спірним житлом можливо користуватись тільки спільно за згодою всіх співвласників. Що стосується позовних вимог [PERSON]. та [PERSON], то вони підлягають частковому задоволенню в частині стягнення на їх користь 1/3 частини затрат на ремонт квартири, що мало місце 21.10.2005 року, оскільки такі витрати підтверджені документально (а.с.36) та на такі дії відповідач [PERSON] відповідно до доручення від 14.04.2003 року мав право. Інші витрати ніякими доказами не підтверджені. Посилання відповідачів на висновок експерта від 25 грудня 2006 року (а.с.64-83) не може братись судом до уваги, оскільки у висновку тільки зазначено, що вартість проведених ремонтних робіт визначена виходячи із договірних цін, які були станом на 14 червня 2006 року, а за твердженням самих відповідачів ремонт проводився в 2005 році. Крім того, необґрунтованим є посилання [PERSON] та [PERSON]., як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, на ч.3 ст. 357 ЦК України, оскільки відповідно до даної норми співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можливо відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, а у даному випадку вони просять стягнути понесені ними витрати. Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], та часткове задоволення позовних вимог [PERSON]., [PERSON] про відшкодування вартості за ремонт квартири на суму 2 922 грн. 92 коп. ( 8768 грн. 78 коп. : 3= 2922 грн. 92 коп.). Стягненню підлягає по 1461 грн. 46 коп. на користь кожного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України при частковому задоволенні позовних вимог у даному випадку підлягають розподілу судові витрати таким чином, а саме: на користь [PERSON]. підлягають стягненню судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн., які були фактично ним понесені (а.с. 52,53).

Outcome: partial