Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-25 00:00:00

Позивачка подала позовну заяву до суду до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. про визнання недійсними договорів дарування гаражів та автомобіля та про визнання за нею права власності на &frac12; частину гаражів [NUMBER] та [NUMBER] у ГБК “Супутник” та автомобіля АUDI 80 1.8 , н/з [NUMBER], свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16.10.1977 р. вона перебувала з відповідачем [PERSON]. у зареєстрованому шлюбі до 19.05.2004 р. Шлюб розірвали 19 травня 2004 р. Справа про розірвання шлюбу розглядалась в її відсутність. 28 травня 2004 р. позивачка отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. В період шлюбу ними було придбане наступне майно: - автомобіль АUDI 80 1.8 S, н\з [NUMBER], вартістю 21 200 грн., - гараж [NUMBER], який знаходиться в ГБК «Супутник», вартістю 6 060 грн., - гараж [NUMBER], який знаходиться в ГБК «Супутник», вартістю 6 060 грн., а всього на суму 33320 грн. Дане майно було зареєстровано на відповідача. В грудні 2003 р. відповідач без відому позивачки і її згоди переоформив автомобіль АUDI 80 та гараж [NUMBER] на ім»я дочки [PERSON], і в лютому 2004 р. він без її відому і згоди продав через гаражно-будівельний кооператив другий гараж під [NUMBER] [PERSON]. Про те, що вищевказане майно відчужено без її згоди, вона дізналась тільки після розірвання шлюбу. Згоди на відчуження спірного майна вона не давала. Вказане майно є спільною власністю подружжя і тому на його відчуження потрібна письмова згода обох сторін. Позивачка просить винести рішення, яким визнати недійсними договорів дарування гаражів та автомобіля та визнати за нею право власності на &frac12; частину гаражів [NUMBER] та [NUMBER] у ГБК “Супутник” та автомобіля АUDI 80 1.8 , н/з [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. та її представник [PERSON]. змінили позовні вимоги та просять визнати за нею права власності на &frac12; частину гаражів [NUMBER] та [NUMBER] у ГБК “Супутник” та автомобіля АUDI 80, н/з [NUMBER], додатково пояснивши, що відповідач без її відому і згоди переоформив автомобіль АУДІ 80 та гараж [NUMBER] на ім.»я дочки [PERSON], і переоформив через гаражно-будівельний кооператив другий гараж під [NUMBER] на [PERSON]. Згоди на відчуження даного майна вона не давала. Вказане майно є спільною власністю подружжя, і тому на його відчуження потрібна письмова згода обох сторін, але даної згоди не було. В судовому засіданні відповідач [PERSON]. він же представник [PERSON] на даний час [PERSON].) позовні вимоги не визнав та суду пояснив,що позивачка зверталась до суду 13.07.2004 року з позовом про поділ майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS]; двох гаражів [NUMBER] і [NUMBER] в ГБК “Супутник”; автомобіля АУДІ-80, д.№[NUMBER]. Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 25.04.2006 року позов позивачки (раніше у неї було призвіще Кордонська) задоволено частково та поділено квартиру [ADDRESS]; а в решті позову, тобто щодо поділу двох гаражів [NUMBER] і [NUMBER] в ГБК “Супутник” та автомобіля АУДІ-80, д.№[NUMBER] - відмовлено та виключено з майна, яке підлягає розділу, так як дані угоди здійснювались при знаходженні сторін в шлюбі. Дане рішення суду набуло законної сили 20 червня 2006 року. Крім того, позивачка не зверталася до суду з позовами про визнання недійсним договорів купівлі-продажі гаражів в ГБК “Супутник” [NUMBER] та [NUMBER] та автомобіля АУДІ-80, д.[NUMBER], хоча знала про ці факти, так як виручені кошти від продажу цього майна витратили на потреби сім»ї, а саме: купили дочці Інні пальто за кошти, які отримали від продажі гаража [PERSON]. Тому не має підстав, щоб вважати, що [PERSON]. та [PERSON] набули право власності на це майно в порушення закону та майнових прав [PERSON]., відповідач просить в позові [PERSON]. відмовити. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він в лютому місяці 2004 р. купив гараж під [NUMBER] у [PERSON]. та згідно рішення зборів кооперативу став членом кооперативу та чотири роки користується даним гаражем. Він являється добросовісним покупцем, і тому просить в позові [PERSON]. відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити,так як згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. розірвано про що зроблено запис в актовий запис № 573. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.04.2006 року позов [PERSON]. задоволено частково та поділено квартиру [ADDRESS]; а в решті позову, тобто щодо поділу двох гаражів [NUMBER] і [NUMBER] в ГБК “Супутник” та автомобіля АУДІ-80, д.№[NUMBER] - відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи гараж в ГБК “Супутник” [NUMBER], був проданий 2.02.2004 року [PERSON]. та гараж [NUMBER], який з грудня 2003 року згідно рішення правління ГБК “Супутник” був переписаний на [PERSON], тобто дочку [PERSON]. Згідно довідки - рахунок за № 271089 автомобіль АУДІ-80 №8 н/з [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON]( на даний час [PERSON].) Дані угоди здійснювались під час знаходження [PERSON]. ( [PERSON].) та [PERSON]. в зареєстрованому шлюбі, а тому згідно ст.65 СК України при укладенні одним із подружжя угод щодо спільного майна, вважається, що він діє за згодою другого. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до п.23 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст.69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином на час припинення подружніх відносин спірне майно не належало [PERSON]. та [PERSON]. на праві спільної сумісної власності і на даний час їм не належить. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. не зверталася до суду з позовами про визнання недійсним договорів купівлі-продажі гаражів в ГБК “Супутник” [NUMBER] та [NUMBER] та автомобіля АУДІ-80, д.[NUMBER], хоча знала про ці факти, як і сама пояснила в судовому засіданні, що колишній чоловік купив пальто дочці за гроші, які одержав він від продажу одного із гаражів. Таким чином відсутні будь-які правові підстави до того, щоб вважати, що [PERSON]. та [PERSON] набули право власності на спірне майно в порушення закону та майнових прав [PERSON]., а саме: [PERSON]. набув правомірно гараж в ГБК “Супутник” [NUMBER], а [PERSON] набула правомірно гараж в ГБК “Супутник” [NUMBER] та автомобіль АУДІ-80, д.[NUMBER]. На даний час позивачка [PERSON]. просить визнати за нею право власності на 1\2 частину автомобіля АУДІ 80 1.8 д\н [NUMBER], хоча 15.06.2005 р. по справі за позовом [PERSON]. до [PERSON]. про стягнення аліментів було винесено рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, яким в позові було відмовлено, так як дочка [PERSON] є власником автомобіля АУДІ-80, і є більш забезпеченою ніж мати [PERSON]. ( [PERSON]). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed