Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду - 19280,00 грн., з них: 1000 грн. - витрати на лікування, пов”язані з ДТП; 1000 грн. - за отримані юридичні послуги; 1400 грн. - витрати, пов”язані за сім поїздок із м. Прилуки до м. Києва для проведення слідчих дій, експертиз; 200 грн. - за доставку його з Київської міської лікарні ШМД у Прилуцьку центральну міську лікарню; 500 грн. - за перегонку його автомобіля марки КАМАЗ до місця проживання; під час роботи у м. Києві за один місяць виконував 18 замовлень з перевезення вантажів, за що отримував 5040,00 грн.; 100 грн.-за оформлення нотаріально посвідченої довіреності на представництво його інтересів у суді; 1000 грн. - за п”ять разів поїздок у м. Київ у страхову компанію для вирішення питання відшкодування заподіяної шкоди; згідно довідки медичної установи рекомендовано курортно-санаторне лікування з посиленим харчуванням, вартість такої путівки 4000,00 грн.. Моральну шкоду в розмірі 1700 грн. обгрунтовує тим, що внаслідок ДТП змушений тривалий час лікуватися, був прикутий до ліжка та суттєво обмежений у русі; не мав можливості утримувати свою сім”ю, що призводило до значних душевних страждань і переживань; лише за два місяці лікування було шість разів проведено рентген. Свій позов мотивує тим, що 13.11.2006р. о 09 год. 10 хв. по вул. Скляренко в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем „Хюндай Елантра” д.н.з. [NUMBER] скоїв на нього наїзд у результаті чого, він отримав садна м”яких частин голови ліворуч, закриту травму грудної клітки, забій грудної клітки ліворуч із крововиливами на шкірних покровах, крововилив пояснично-ягодичної області ліворуч, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дана ДТП трапилася через грубе порушення [PERSON]. п. 18.4 ПДР України, який не пропустив пішохода на пішоходному переході. У зв”язку з цим була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.286 КК України, проте 28.02.2007р. була закрита справа за відсутністю складу злочину через легкість тілесних ушкоджень. [PERSON] був укладений договір обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких умов тягар відповідальності за завдану матеріальну шкоду покладається на відповідача. У судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] змінив позовні вимоги та відмовився від підтримання вимог у частині стягнення витрат на правову допомогу; витрат, пов”язаних за сім поїздок із м. Прилуки до м. Києва; за доставку його з Київської міської лікарні ШМД у Прилуцьку центральну міську лікарню; за перегонку його автомобіля марки КАМАЗ до місця проживання та остаточно просив стягнути із відповідача на користь [PERSON] - 1000 грн. витрати на лікування, 10080,00 грн. - втрачений заробіток за два місяці лікування та моральну шкоду.. Представник відповідача ВАТ УСК „Дженералі Гарант” Шаповал М.С. у суді частково визнає позовні вимоги та подав письмове заперечення (пізніше - доповнення до заперечення) суть яких зводиться до того, що відповідач визнає лише ті вимоги, які передбачені ст. 24 ЗУ „Про обов”язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” (далі - Закон) та за умови документального підтвердження понесених позивачем витрат. Також не заперечує проти стягнення з них моральної шкоди, але при доведеності заподіяння такої та в межах ліміту відповідальності страховика. Третя особа [PERSON] у суд не з”явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.11.2006р. о 09 год. 10 хв. по вул. Скляренко, в м. Києві [PERSON] (третя особа по справі), керуючи автомобілем „Хюндай Елантра” д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на позивача [PERSON] у результаті чого, він отримав садна м”яких частин голови ліворуч, закриту травму грудної клітки, забій грудної клітки ліворуч із крововиливами на шкірних покровах, крововилив пояснично-ягодичної області ліворуч, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дана ДТП трапилася через грубе порушення [PERSON]. п.18.4 ПДР України, який не пропустив пішохода на пішоходному переході. У зв”язку з цим була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.286 КК України, проте 28.02.2007р. була закрита справа за відсутністю складу злочину через легкість тілесних ушкоджень (а.с. 24, 27). Винність саме [PERSON] як водія, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доведена постановами про порушення кримінальної справи та про закриття такої та не оспорюється самим відповідачем по справі (а.с 24, 27). Зі змісту ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди мають особи, яким завдано такої шкоди, і відшкодовується особою, яка її завдала. Проте [PERSON] був укладений договір обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/7888947 з 18.05.2006р. до 17.05.2007р. із ВАТ УСК „Дженералі Гарант”. За таких умов тягар відповідальності за завдану матеріальну шкоду покладається на відповідача (страховика). Переходячи до розмірів відшкодування суд приймає до уваги, що витрати на лікування підтверджені позивачем лише на 379 грн., про що свідчить, в тому числі, медична довідка (а.с. 9). Згідно ст. 25 Закону потерпілий має право на відшкодування неотриманих доходів за підтверджений закладом охорони здоров”я час втрати працездатності, причому, для працюючої особи - неотримана середня заробітна плата обчислюється відповідно до норм законодавства України про працю. Перебування [PERSON] у трудових відносинах з СПД „[PERSON]” на посаді водія підтверджується відповідними довідками про доходи за період з травня по жовтень 2006 року в розмірі 21840 грн., причому за два останніх місяці - 6120 грн. (а.с. 67-68). Враховуючи перебування [PERSON] на лікуванні з 13.11.2006р. до 18.12.2006р. (1 міс. 5 днів.), що підтверджується листом непрацездатності та фотокопіями медичних документів (а.с. 16-23), щоденність його роботи, то проводячи математичні розрахунки середня зарплата позивача становить 3060 грн., а середньоденна: (3060грн. / 61 день) - 99,35 грн. За таких обставин відповідач повинен відшкодувати позивачу неотримані ним доходи: 3060 + (5 х 99,35) = 3556,75 грн. Крім цього, суд вважає, що позивачу завдано і моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю, стражданнях, які зазнав [PERSON] у зв”язку з ушкодженням здоров”я, а тому виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 1700 грн. На підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України,

Outcome: partial