overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] просить встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника виданої на ім'я [PERSON], [INFO] року народження, посилаючись на те, що з 1970 року по 1999 рік він працював у колгоспі “Кіровоградський” і відділом кадрів в 1983 році на його ім'я була заповнена трудова книжка колгоспника. При заповненні книжки була допущена помилка в написанні його імені замість [PERSON], як це зазначено в його свідоцтві про народження та паспорті, записали [PERSON]. Встановлення належності йому трудової книжки обумовлено необхідністю оформлення документів для отримання пенсії. Заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в Кіровоградському районі свого представника в судове засідання не направило, а надало заяву, що не заперечує проти задоволення вимог заявника, просить справу розглянути без участі їх представника, про що суду надано відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню і рішення можливо постановити у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що заявник з 1970 року по 1999 рік працював у колгоспі “Кіровоградський” і відділом кадрів в 1983 році на його ім'я була заповнена трудова книжка колгоспника. При заповненні книжки була допущена помилка в написанні його імені, замість [PERSON], як це зазначено в свідоцтві про народження заявника та паспорті, записали [PERSON]. Таким чином суд вважає встановленим факт належності трудової книжки колгоспника заявнику. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки виправити допущену помилку в даний час не можливо і вона являється перепоною для оформлення відповідних документів для отримання пенсії заявнику, його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

[PERSON] просить встановити факт належності їй трудової книжки колгоспника [NUMBER], заповненої 28.01.1972 року, на ім'я [PERSON], [INFO] року народження до якої внесено зміни прізвища на [PERSON] та [PERSON] і змінено рік народження з [INFO] року на [INFO] рік. Також просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER], заповнену 23.06.1980 року відділом кадрів 4 головної лікарні Кіровського району м.Кіровограда на ім'я [PERSON](російською мовою), [INFO] року народження, в якій змінено прізвище на [PERSON]. Встановлення факту належності їй трудових книжок обумовлено необхідністю оформлення документів для отримання пенсії. Заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в Кіровоградському районі свого представника в судове засідання не направило, а надало заяву, що не заперечує проти задоволення вимог заявника, просить справу розглянути без участі їх представника, про що суду надано відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню і рішення можливо постановити у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що 28 січня 1972 року колгоспом ім.Крупської Кіровоградського району та області була заповнена трудова книжка колгоспника за [NUMBER], в якій помилково зазначено прізвище заявниці як [PERSON], замість [PERSON] як записано в свідоцтві про її народження. Зазначена помилка сталася внаслідок того, що коли вона народилася її батько та мати не зареєстрували шлюб, а тому в свідоцтві про народження записали її прізвище [PERSON], а коли заповняли трудову книжку то вписали батькове прізвище. Також допустили помилку в даті народження заявниці вказавши [INFO] рік замість [INFO] року як записано в паспорті та свідоцтві про народження. 08 жовтня 1985 року заявниця уклала шлюб, який зареєстровано Крупською сільською радою Кіровоградського району та області, актовий запис №15 і їй присвоєно прізвище [PERSON], яке було записано до вказаної трудової книжки колгоспника. Крім того, в належній заявниці трудовій книжці [NUMBER], заповненій 23.06.1980 року відділом 4 головної лікарні Кіровського району м.Кіровограда на ім'я [PERSON],[INFO] року народження, неправильно внесені зміни прізвища заявниці після реєстрації шлюбу, записано російською мовою “[PERSON]”, тоді як в свідоцтві про укладення шлюбу та паспорті прізвище заявниці на російській мові записано як “[PERSON]”. Таким чином суд вважає встановленим факт належності трудових книжок заявниці. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки виправити допущені помилки в даний час не можливо і вони являються перепонами для оформлення відповідних документів для отримання пенсії заявниці, її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідачці ним були надані послуги електрозв`язку за період з 01.07.2007 року по 01.11.2007 року на суму 286,50 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Таким чином, суд вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України провадити заочний розгляд справи. Судом досліджено наступні докази: довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідачки, копія заяви відповідачки на встановлення телефону, копія договору про надання послуг електрозв'язку, довідка про розмір заборгованості відповідачки, розрахунок заборгованості відповідачки, виписка з особового рахунку, розписки на зняття телефону, копія статуту позивача, квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідачки за надані послуги електрозв`язку, відповідно до довідки за період з 01.07.2007 року по 01.11.2007 року складає 286,50 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639 і пунктом 2.2.3. договору абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку: користування міським телефонним зв'язком, міжміські, міжнародні телефонні переговори і інші послуги, надані в кредит по телефону. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги зв'язку у сумі 286,50 грн. Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом , посилаючись на ті обставини, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24.09.2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Шлюбні відносити було припинено у березні 2007 року через те, що не зійшлися характерами, відповідач вживає спиртні напої. На примирення вона не згодна, витрати по розірванню шлюбу просила покласти на відповідача. Позивачка у судовом засідання позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач не змінив своєї поведінки, тому на примирення вона не згодна, судові витрати просила покласти на відповідача, бо в теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Судом досліджуються наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини, свідоцтво про шлюб . Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.09.2005 року, Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження вказані позивачка та відповідач. Сторони проживають окремо з березня 2007 року, на примирення позивачка не згодна. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з ним, інтересам їхньої дитини, тому позов слід задовольнити на підставі ст. 112 СК України. На підставі ст. 110,112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

прокурор м. Лисичанська звернувся до відповідача з вищеозначеним позовом, посилаючись на те, що при проведенні перевірки встановлено, що [PERSON] працювала на підприємстві бухгалтером . Наказом № 109-к від 02.08.2006 року звільнена за власним бажанням. Розрахунок при звільнені зроблений не був, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 209грн.68 коп., що підтверджується довідкою підприємства. Тому на підставі ст. 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 209грн.68 коп. [PERSON] у судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача у судове засіданні не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд досліджує надані докази: заява, копія паспорту, довідка з підприємства, довідка про заборгованість по зарплаті. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала бухгалтером з 03.07.2006 року по 02.08.2006 року. Наказом № 109-к від 02.08.2006 року звільнена за власним бажанням (а.с.7-8). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника , виплата всіх сум що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Кінцевий розрахунок з [PERSON] проведений 11.08.2006 року , дні прострочки становлять 7 робочих днів. Сума до виплати 209грн. 68 коп. відповідно до виданої підприємством довідки. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про її розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і вважає, що є передбачені ст. 116,117 КЗпП України підстави для задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідачці ним були надані послуги електрозв`язку за період з 01.05.2007 року по 01.10.2007 року на суму 763,68 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Таким чином, суд вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України провадити заочний розгляд справи. Судом досліджено наступні докази: довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідачки, копія заяви відповідачки на встановлення телефону, копія договору про надання послуг електрозв'язку, довідка про розмір заборгованості відповідачки, розрахунок заборгованості відповідачки, виписка з особового рахунку, розписки на зняття телефону, копія статуту позивача, квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідачки за надані послуги електрозв`язку, відповідно до довідки за період з 01.05.2007 року по 01.10.2007 року складає 763,68 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639 і пунктом 4.1.-4.12. договору абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку: користування міським телефонним зв'язком, міжміські, міжнародні телефонні переговори і інші послуги, надані в кредит по телефону. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги зв'язку у сумі 763,68 грн. Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідачці ним були надані послуги електрозв`язку за період з 01.06.2007 року по 01.10.2007 року на суму 95,52 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Таким чином, суд вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України провадити заочний розгляд справи. Судом досліджено наступні докази: довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідачки, копія заяви відповідачки на встановлення телефону, копія договору про надання послуг електрозв'язку, довідка про розмір заборгованості відповідачки, розрахунок заборгованості відповідачки, виписка з особового рахунку, розписки на зняття телефону, копія статуту позивача, квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідачки за надані послуги електрозв`язку, відповідно до довідки за період з 01.06.2007 року по 01.10.2007 року складає 95,52 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639 і пунктом 4.3. договору абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку: користування міським телефонним зв'язком, міжміські, міжнародні телефонні переговори і інші послуги, надані в кредит по телефону. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги зв'язку у сумі 95,52 грн. Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідачці ним були надані послуги електрозв`язку за період з 01.06.2007 року по 01.10.2007 року на суму 99,26 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Таким чином, суд вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України провадити заочний розгляд справи. Судом досліджено наступні докази: довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідачки, копія заяви відповідачки на встановлення телефону, копія договору про надання послуг електрозв'язку, довідка про розмір заборгованості відповідачки, розрахунок заборгованості відповідачки, виписка з особового рахунку, розписки на зняття телефону, копія статуту позивача, квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідачки за надані послуги електрозв`язку, відповідно до довідки за період з 01.06.2007 року по 01.10.2007 року складає 99,26 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639 і пунктом 4.1.-4.12. договору абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку: користування міським телефонним зв'язком, міжміські, міжнародні телефонні переговори і інші послуги, надані в кредит по телефону. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги зв'язку у сумі 99,26 грн. Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, пункту 51 “Правил користування міським телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 22.04.1997 року №385, розділом 4 “Правил користування міжміським і міжнародним телефонним зв'язком”, затверджених постановою КМУ від 28.06.1997 року №639,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, прохаючи стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі &frac14; частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, прохаючи прийняти рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, прохає суд прийняти рішення у попередньому судовому засіданні. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO]., , який був розірваний 03.03.2008року. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сина, чим ставить позивачку і дитину в тяжкий матеріальний стан. . Згідно ст.180 СК України батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні їх від цього обов”язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.Позивачка прохає стягувати аліменти в частковому виразі &frac14; частини доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття з чим він погодився.

Outcome: approved