Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-27 00:00:00

Сосницький районний центр зайнятості звернувся до Сосницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в сумі 767,15 грн. мотивуючи позов тим, що 22 червня 2007 року відповідач звернувся до Сосницького районного центру зайнятості з заявою як такий, що шукає роботу. В зв'язку з відсутністю підходящої роботи за його заявою з 2 липня 2007 року йому було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю у розмірі 140 грн. З 30 липня 2007 року по 10 серпня 2007 року [PERSON] проходив курси цільового призначення «Підприємець-початківець» в Чернігівському центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій. Сосницьким РЦЗ йому було виплачено 767,15 грн. а саме: 448,83 грн. - допомога по безробіттю, 55,18 грн. - матеріальна допомога, 83,14 грн. - оплата за навчання, 180 грн. - вартість проживання в гуртожитку. Відповідно до довідки державного реєстратора від 16.11.2007 року № 09-03/61 [PERSON] зареєстрований у Державному реєстрі Сосницької РДА як суб'єкт підприємницької діяльності з 17.11.2001 року. При поданні заяви [PERSON] не повідомив, що є суб'єктом підприємницької діяльності. Відповідно до п. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття»відповідач повинен повернути виплачені йому кошти в сумі 767,15 грн. В судовому засіданні представник позивача Супрун Г.П. підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач подав заяву до Сосницького РЦЗ про те що він шукає роботу про те в заяві не вказав, що він зареєстрований як СПД і державна реєстрація не скасована. В зв'язку з чим йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю і оплачено його навчання. Згідно з інформації наданої державним реєстратором Сосницької районної державної адміністрації [PERSON] зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності згідно розпорядження №320 від 17 листопада 2001 року і реєстрація на даний час не скасована. За таких обставин відповідач повинен відшкодувати виплачені йому кошти в сумі 767,15 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що в 2001 році він дійсно був зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності Сосницькою райдержадміністрацією. На час звернення до Сосницького районного центру зайнятості він вважав,що не являється приватним підприємцем, оскільки він не зареєстрований ні в одній контролюючій організації як приватний підприємець і не здійснював підприємницьку діяльність. Крім того ,постанова КМ України «Про порядок державної реєстрації суб»єктів підприємницької діяльності » від 25.05.1998 року №740 була скасована Постановою від 26.11.20003 року №1821,а відповідно до закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»,а саме прикінцевих положень державний реєстратор протягом 2004-2005 року зобов»язаний був провести заміну раніше виданих свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. Йому таке свідоцтво не видавалося і тому він не вважає себе приватним підприємцем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити зі слідуючих підстав. Згідно заяви [PERSON] до Сосницького РЦЗ від 02.07.2007 року видно, що відповідач просить надати йому статус безробітного з оплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» з 29.06.2007 року, вказуючи, що в даний час він не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує. З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців записів про проведення реєстраційних дій щодо [PERSON] не знайдено. Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців знаходиться у стані формування. У зв'язку з чим відомості станом на 20.02.2008 року про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є неповним. Інформація про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація. Відповідно до довідки державного реєстратора від 18.02.2008 року №09-03/4 вбачається, що [PERSON] зареєстрований у Державному реєстрі Сосницької РДА № 320 як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа з 17.11.2001 року. Відомості про [PERSON] в ЄДР відсутні , оскільки державному реєстратору не надано пакету документів необхідних для внесення відомостей про суб»єкт підприємницької діяльності-фізичну особу [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. З свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи вбачається, що [PERSON] 17.11.2001 року зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності, про що в журналі обліку реєстраційних справ зроблено запис № 142, ідентифікаційний номер СПД в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів [NUMBER]. Відповідно до пп. «б» п. 3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що він не є суб»єктом підприємницької діяльності, оскільки йому не видали свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка протягом 2004-2005 років, адже відповідно до Прикінцевих положень закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (на які посилається відповідач ), державний реєстратор протягом 2004-2005 років повинен був провести заміну свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка при надходженні відповідної реєстраційної картки від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В судовому засіданні відповідач не заперечував той факт ,що в 2001 році він був зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності та пояснив, що не подавав заяви про скасування реєстрації відповідно до Постанови КМ України «Про порядок державної реєстрації суб»єктів підприємницької діяльності » від 25.05.1998 року №740 ,яка діяла до 01 липня 2004 року ,а також не подавав відповідної заяви про скасування і відповідно до закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»,який набрав чинності з 01 липня 2004 року. Згідно ст..33 Постанови КМ «Про порядок державної реєстрації суб»єктів підприємницької діяльності від 25 травня 1998 року №70 (втратила чинність з 01 липня 2004 року) скасування державної реєстрації суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи здійснюється за заявою підприємця-громадянина, а також на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755 - ІV від 15.05.2003 року - державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. З ч.1 ст. 47 вище вказаного закону вбачається, що для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею фізична особа повинні подати державному реєстратору такі документи: нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою-підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач є суб»єктом підприємницької діяльності, оскільки рішення про скасування такої реєстрації не приймалося. З довідки №11 від 14.01.2008 року Сосницького РЦЗ вбачається,що [PERSON] виплачена допомога по безробіттю в сумі 504,01 грн. З довідки Чернігівського обласного центру зайнятості від 26.11.2007 року №03/2822 вбачається, що вартість навчання [PERSON] за період з 30.07.2007 року по 10.08.2007 року становить 83,14 грн., вартість проживання в гуртожитку 180 грн. В судовому засіданні відповідач не оспорював сум отриманих ним від Сосницького РЦЗ в результаті перебування на обліку як безробітного та проходження навчання. Відповідно до п. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 767,15 грн. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволененої чи відхиленої частини вимог. За таких обставин,необхідно стягнути з відповідача 51 грн. державного мита на користь держави та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Outcome: approved