Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 27 лютого 2008 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2002 року. Від зазначеного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Позивачка зазначає, що з [PERSON] вона не проживає разом з грудня 2007 року, останній матеріальну допомогу на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач на хронічні захворювання не страждає, не є інвалідом чи пенсіонером, по виконавчим листам стягнення з нього не проводяться, на його утриманні непрацездатних осіб немає. У зв'язку з вищевикладеним позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі &frac14; частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка наполягала на позовних вимогах, прохала задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Зазначила, що з відповідачем по справі вони разом не проживають, останній не допомагає їй матеріально утримувати дитину. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, визнав його у повному обсязі, не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання сина у розмірі &frac14; частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Пояснив, що не є інвалідом, хронічними захворюваннями не страждає, по виконавчим листам стягнення з нього не проводяться, на його утриманні непрацездатних осіб немає, ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). Від зазначеного шлюбу вони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], батьком якого являється та зареєстрований відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Подружжя на даний час мешкають окремо, син залишився проживати разом з позивачкою, що підтверджується копією довідки з місця проживання (а.с. 7), і в даний час повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не забезпечує його необхідними засобами до існування. [PERSON] не працює, останній не вистачає коштів для того, щоб забезпечити сина всім необхідним для життя, нормального фізичного та духовного розвитку, тому вона потребує допомоги з боку батька дитини - відповідача по справі, який інвалідом не являється, на обліку у медичних закладах не перебуває, інших аліментних зобов'язань або утриманців не має. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved