Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить виселити відповідача з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла, а також стягнути з відповідачів борг в розмірі 3360,00грн. за фактичне користування приміщенням в АПК та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ЗАТ „Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона” відповідно до статуту було створене за участю Фонду державного майна України та інших юридичних осіб. До статуту товариства ФДМ України вніс цілісний майновий комплекс, що підтверджується Актом прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, а також право власності вважається набутим якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач набув право власності на Адміністративно-побутовий корпус, що обліковується на балансі товариства [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р. Посадовими особами в повноваження яких входило вселення та виселення осіб до АПК, без належного документального оформлення, за власною ініціативою, було надано відповідачам для тимчасового проживання кімнату [ADDRESS]. Позивач у трудових відносинах з відповідачем не перебував і не перебуває, спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу відповідачу не видавався, тому відповідач підлягає виселенню з займаної кімнати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно про день розгляду справи повідомлялися за останнім відомим місцем проживання. В газеті «Урядовий Кур'єр» № 42 від 04.03.2008р. надруковано оголошення про виклик до суду та у газеті «Хрещатик» №36 від 27.02.2008р. надруковано оголошення про виклик до суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що, згідно акту прийому передачі № 165 від 12 червня 2002 року Фондом Державного майна України було передано у власність ЗАТ „Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Пагона" нерухоме майно, в тому числі будівлю Адміністративно-побутового корпусу, [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачам без належного документального оформлення було надано для тимчасового проживання кімнату [ADDRESS]. Згідно з наданим суду повідомленням, відповідач був попереджений адміністрацією заводу про необхідність виселення з Адміністративно-побутового корпусу позивача, однак в добровільному порядку звільнити кімнату відмовляється. Позивач у трудових відносинах з відповідачем не перебував і не перебуває, спеціальний ордер на вселення в АПК не видавався. Згідно ст.127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ст. 128 ЖК України, житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. За викладених підстав, враховуючи, що згода на проживання відповідачів в гуртожитку профспілковим комітетом ЗАТ „Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона” не надавалася, ордер на вселення в АПК відповідачам не видавався, суд приходить до висновку, що вимога позивача про виселення відповідачів з займаного житлового приміщення без надання іншого житла є законною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Разом з цим, з наданих представником позивача та перевірених судом розрахунків вбачається, що у відповідача наявна заборгованість за проживання в АПК, яка складає 3360,00грн. За таких підстав, коли судом встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо сплати платежів за проживання в адміністративно-побутовому корпусі позивача, позов в частині стягнення заборгованості також підлягає задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 51грн. і 08,50грн. судового збору та 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також витрати на оголошення в газету «Урядовий кур'єр» та «Хрещатик» в розмірі 721,95грн., а всього 811,45грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved