overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з відповідачем знаходився у трудових відносинах з 25 серпня 1993 року по 24 вересня 2007 року. В день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку всіх сум, що належать йому, тому просить суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 3175 грн. 25 коп. (середньоденний заробіток становить 48 грн. 85 коп.) Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Вважає, що позивач не надав до суду жодного доказу вини підприємства у затриманні виплати заробітної плати, оскільки підприємство не веде виробничої діяльності та знаходиться на стадії банкрутства. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини. Сторони з 25 серпня 1993 року по 24 вересня 2007 року знаходилися у трудових відносинах, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.5-7). Як пояснив позивач в день звільнення відповідач-підприємство не провів виплату всіх сум, що належать позивачу. В матеріалах справи є рішення суду від 24.12.2007 року за яким на користь позивача з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі, але на сьогоднішній день не виплачена. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України підприємство повинно сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, вважає, обґрунтованими доводи представника підприємства, про те, що відсутня вина підприємства у несплаті заборгованості по заробітній платі, оскільки на підприємстві не ведеться виробнича діяльність, порушена господарська справа про банкрутство підприємства (копія ухвали Господарського суду Харківської області від 24.05.2005 року, 11.09.2007 року), обґрунтованих заперечень щодо цього від позивача не надійшло. Згідно зі ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і звернень. Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 117 ч.1, 233 ч.1 КЗпП України, Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити посилаючись на те, що з відповідачем знаходився у трудових відносинах з 23 серпня 1983 року по 28 вересня 2007 року. В день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку всіх сум, що належать йому, тому, просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1782 грн. 25 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3415 грн. 00 коп. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, на суму заборгованості по заробітній платі 1782 грн. 25 коп. Вважає, що позивач не надав до суду жодного доказу вини підприємства у затриманні виплати заробітної плати, оскільки підприємство не веде виробничої діяльності та знаходиться на стадії банкрутства. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини. Сторони з 23 серпня 1983 року по 28 вересня 2007 року знаходилися у трудових відносинах, що вбачається з копії трудової книги (а.с.6-7). В день звільнення відповідач-підприємство не провів виплату всіх сум, що належать позивачу. Сума заборгованості склала 1782 грн. 25 коп., що підтверджується довідкою ДП «Хімпром» № 45 (а.с.5) та є порушенням ст. 116 КЗпП України. Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 1782 грн. 25 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, то в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 117 ч.1 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України підприємство повинно сплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, вважає, обґрунтованими доводи представника підприємства, про те, що відсутня вина підприємства у несплаті заборгованості по заробітній платі, оскільки підприємництво на підприємстві не ведеться виробнича діяльність, порушена господарська справа про банкрутство підприємства (копія ухвали Господарського суду Харківської області від 24.05.2005 року), обґрунтованих заперечень щодо цього від позивача не надійшло. Згідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і звернень. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача також слід стягнути судовий збір в доходи держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення, в порядку ст. 88 ч.2 ЦПК України, так як позивач під час подання позову до суду був звільнений від їх сплати. На підставі ст..ст. 116 ч.1, 117 ч.1, 233 ч.1 КЗпП України, Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 20.02.2003 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 12.09.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 21.02.2008 рік становить 2078 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 6692 грн. 40 коп., всього - 8771 грн. 30 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 70 від 20.02.2003 року та згідно наказу № 311-к від 12.09.2007 року був звільнений по переводу до ДП „Енергохімпром”. Довідкою № 609 від 21.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 2078 грн. 90 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 162-к від 01.08.1978 року вона була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 328-к від 17.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 854 грн. 93 коп., яку вона просить стягнути, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн. Позивачка до судового засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати та витрат за надання юридичної допомоги, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивачка працювала згідно наказу № 162-к від 01.08.1978 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 328-к від 17.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.5-6). За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 854 грн. 93 коп., що підтверджується довідкою (а.с.8). Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 854 грн. 93 коп. та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 29.12.2003 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 01.10.2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 21.02.2008 рік становить 6979 грн. 14 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 2153 грн. 52 коп., всього - 9132 грн. 66 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнає повністю, заробітна плата не виплачувалась позивачу із-за довгого простою підприємства, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку зовсім не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” відповідно до наказу № 407 від 29.12.2003 року та згідно наказу № 548 від 01.10.2007 року був звільнений за згодою сторін. Довідкою № 614 від 21.02.2008 року наданою Первомайським державним підприємством “Хімпром” підтверджується заборгованість відповідача у сумі 6979 грн. 14 коп. перед позивачем, яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.116, ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.3,212-215 ЦПК України,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що з 15.08.1978 року знаходився у трудових відносинах з Первомайським державним підприємством “Хімпром” та 17.09. 2007 року звільнився з підприємства, але відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України своєчасно не виплатив заробітну плату та не був зроблений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4692 грн. 00 коп. Представник відповідача до суду з'явився та пояснив, що позовні вимоги не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини та відповідно до них правовідносини. Трудовою книжкою позивача доведено, що позивач був прийнятий на роботу до Первомайського державного підприємства “Хімпром” 15.08.1978 року, відповідно до наказу № 173 к, та згідно наказу № 328 -к від 17.09.2007 року був звільнений з підприємства. З довідки № 594 від 25.02.2008 року наданої Первомайським державним підприємством “Хімпром” вбачається заборгованість відповідача у сумі 715 грн. 36 коп. перед позивачем. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, приймає як докази поважності причин невиплати підприємством заборгованості по заробітній платі позивачу, а саме знаходження підприємства у простої з квітня 2006 року, проведення на цей час процедури санації та вважає можливим в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відмовити. Таким чином, суд, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати слід стягнути на підставі ст.88 ч.4 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.117 ч.2 ст.233 КЗпП , ст.ст.11, 58-60,88 ч.4,212-215 ЦПК України,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 385-к від 01.11.2006 року була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 169-к від 11.07.2007 року була звільнена з підприємства на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 12979 грн. 87 коп. Позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16051 грн. 50 коп., а також витрати за надання їй юридичної допомоги в сумі 100 грн. Позивачка до судового засідання не з'явилася, проте її представник за довіреністю Шарапова А.І. надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та у відсутності позивачки, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати та витрат на юридичну допомогу, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивачка працювала згідно наказу № 385-к від 01.11.2006 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 169-к від 11.07.2007 року була звільнена з підприємства на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.2). За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 12979 грн. 87 коп., що підтверджується довідкою (а.с.3). Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 12979 грн. 87 коп., а також витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 193 від 06.08.2001 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 365-к від 27.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 7460 грн. 87 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 193 від 06.08.2001 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 365-к від 27.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.3). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 7460 грн. 87 коп., що підтверджується довідкою (а.с.5). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 7460 грн. 87 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 137 від 06.06.1994 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 328 від 17.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі ч.5 ст. 36 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 11740 грн. 94 коп., яку він просить стягнути, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати та витрат за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн., позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 137 від 06.06.1994 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 328 від 17.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі ч.5 ст. 36 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.4-5). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 11740 грн. 94 коп., що підтверджується довідкою (а.с.7). Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 11740 грн. 94 коп. та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу-розпорядження № 212 від 25.07.2002 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом-розпорядженням № 188 від 11.07.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 1140 грн. 11 коп., яку він просить стягнути, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу-розпорядження № 212 від 25.07.2002 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом-розпорядженням № 188 від 11.07.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.7-8). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі1140 грн. 11 коп.. Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 1140 грн. 11 коп.

Outcome: approved