Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи це тим, що протягом 30 років вона працювала в радгоспі “Йосипівський”, який було реорганізовано в ПСП “Йосипівка”. В 1994 році вона звільнилась з роботи за власним бажання. А згідно свідоцтва на підставі рішення загальних зборів ПСП “Йосипівка” від 04.03.2003 року вона є власником майнового паю на суму 918 грн. 23 коп. Але 03.04.2005 року чергові загальні збори співвласників провели перерозпаювання і позивачку до списку осіб, що мають право на майновий пай включено не було. Крім цього 15.01.2000 року загальними зборами агрофірми “Йосипівська” було прийняте рішення про виділення земельних паїв працівникам, які працювали в господарстві понад 25 років і позивачку було включено до основного списку на розпаювання землі, чим було підтверджено її членство в даному господарстві. 15.01.2001 року Петрівською райдержадміністрацією позивачці був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай). А згідно рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2001 року цей сертифікат визнаний недійсним за позовом прокурора Петрівського району, так як вона не була членом господарства. На думку позивачки суд прийняв невірне рішення, а тому вона вимушена була звернутись до суду та просить продовжити їй термін звернення до суду, визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в натурі. Представники відповідачів Йосипівської сільської ради та Петрівської районної державної адміністрації не заперечували проти позовних вимог позивачки. Представник відповідача ПСП “Йосипівка” в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був неодноразово повідомлений належним чином, але причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала з 1964 року по 1994 рік в радгоспі “Йосипівський” який було реорганізовано в ПСП “Йосипівка” і звільнилась за власним бажанням. Згідно рішення загальних зборів агрофірми “Йосипівська” від 15.01.2000 року були затверджені списки членів підприємства, що мають право на земельний пай, в який було включено позивачку, так як вона мала стаж роботи понад 25 років. В зв'язку з цим Петрівською райдержадміністрацією на ім'я позивачки було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала у колективній власності агрофірми “Йосипівська” розміром 9,37 га. вартістю 34 540 грн., який було визнано недійсним та скасовано за рішенням Петрівського районного суду від 12.01.2001 року. 12.05.2000 року агрофірма “Йосипівська” отримала державний акт на право колективної власності на землю. Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 “Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту, на право колективної власності на землю. Позивачка не надала суду доказів про те, що будучи в 1994 році звільненою з роботи вона не втратила членство в господарстві на час отримання агрофірмою “Йосипівка” державного акту. Непрямим доказом протилежного є прийняття 15.01.2000 року загальними зборами агрофірми “Йосипівська” спеціального рішення про надання особам - колишнім працівникам господарства, які безперервно пропрацювали в ньому більше 25 років, право на земельну частку (пай) незалежно від дати звільнення з роботи. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2001 року, яким це рішення загальних зборів було скасоване, встановлено, що [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) саме в силу зазначеного рішення, рішення суду набрало законної сили. Посилання позивачки на те, що вона має відповідний земельний сертифікат який не скасовано, не має в цій справі юридичного значення, оскільки рішення, на підставі якого він був виданий, скасоване в судовому порядку, тому позов в частині визнання права власності на земельну частку ( пай) не підлягає задоволенню. Відповідно до рішення загальних зборів співвласників майна СВК “Йосипівска” від 04.03.2003 року позивачці був наданий майновий пай на суму 918грн.23 коп. А згідно протоколу № 2 від 03.04.2005 року вищевказаного господарства розглядалось питання розпаювання майна і затверджувався уточнений список осіб, які мають право на майновий пай в які позивачка не включена. Так як позивачка не була членом вищевказаного господарства, а лише пропрацювала в ньому тривалий час, то на підставі п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року внесення до списку осіб, що мають право на майновий пай відноситься до компетенції зборів співвласників, а не до ПСП “Йосипівна”, тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ПСП “Йосипівна” внесення позивачки в уточнений список осіб, які мають право на майновий пай слід відмовити. Крім цього процес паювання в даному господарстві завершено і майнового фонду в ПСП “Йосипівка” не існує, тому позовні вимоги в частині виділення позивачці належного їй майна в натурі не підлягають задоволенню. Вказані правовідносини регулюються Указом Президента України № 721/95 від 08.08.1998 року “Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177 “Про врегулювання питання забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки”. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed