Jurisdiction: civil
Date: 2008-02-14 00:00:00

25 січня 2008 року позивач прокурор Кобеляцького району звернувся із позовом до суду, в якому вказує, що рішенням Кобеляцького районного суду від 18 травня 2007 року [PERSON] була поновлена на роботі до управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації, на її користь було стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 1834 грн. 31 коп. Кошти на користь [PERSON] виплачені з Державного бюджету. Шкода державі заподіяна начальником управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації [PERSON], яким 16 березня 2007 року був виданий наказ про звільнення [PERSON], що постановою суду від 18 травня 2007 року визнаний незаконним. Позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь держави 1834 грн. 31 коп. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що постановою Кобеляцького районного суду від 18 травня 2007 року звільнення [PERSON] з посади головного спеціаліста сектору контролю за правильністю призначення та виплати пенсій управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації, що було проведене начальником вказаного управління [PERSON] визнано незаконним. [PERSON] поновлена на роботі та на її користь із управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації стягнуто 1834 грн. 31 коп. заробітку за час вимушеного прогулу ( а. с. 2-4). Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 132 КЗпП України передбачає, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Із матеріалів справи вбачається , що [PERSON] виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу управлінням праці та соціального захисту населення в розмірі 1834,31 грн. (а.с.5), а розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становить 1846, 50 грн. ( а.с.6). Оскільки розмір середньомісячної заробітної плати відповідача перевищує розмір відшкодованої державою шкоди, що заподіяна з вини відповідача, наявні усі законні підстави для задоволення позову прокурора Кобеляцького району.

Outcome: approved