Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-19 00:00:00

Позивачка у липні 2007 року звернулася до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору міни будинку та квартири укладеного між ними 04.06.2007 року, з тих підстав, що квартира яку вона отримала за договором потребує поточного ремонту із затратою певних коштів. Коли вони домовлялися про обмін, квартира була в іншому стані, і тільки при переїзді вона визнала її фактичний стан. Суттєвою умовою договору був визначений відповідний стан квартири, оскільки будинок та садиба яку вона передала за договором міни відповідачам має значно більшу вартість, тому при укладені договору між ними було визначено, що вартість будинку та квартири будуть рівними без доплати. Але із-за необачності нотаріуса дані про домовленість о стані квартири в договір внесені не були, хоча пункт про визначення вартості будинку і квартири рівними внесений був. Вважає, що відповідачі ввели її в оману, оскільки на момент укладення договору вона не знала і не могла знати про те, що тільки при переїзді у квартиру вона встановить її фактичний стан. Оскільки відповідачі порушили суттєві умови договору міни просить суд визнати цей договір недійсним та повернути їх у первісне положення. Відповідачі позов не визнали та заперечуючи проти нього вказали на те, що позивачка при укладені договору неодноразово оглядала квартиру особисто і не яких претензій щодо її стану не виказувала. При укладені договору у нотаріуса вона не виказувала будь яких намірів та побажань щодо внесення до договору умов про стан обмінюваних будинку та квартири. Її вимоги не відповідають смислу пункту 3 Договору, тобто стан квартира є задовільний і в неї можливо проживати. Позивачка оглядала квартиру у житлову стані, коли в неї знаходилися меблі і вони фактично проживали у квартирі. Та коли вони виїхали із квартири забравши свої речі та майно в тому числі і меблі, позивачці не сподобався її візуальний стан, тоді як фактично квартира в нормальному задовільному стані для проживання. Не якого порушення умов договору вони не допускали, а тим більш в оману позивачку не вводили, щодо фактичного стану квартири. Крім цього, вони у червні 2007 року розпочали ремонт будинку на що потратили певні кошти та матеріали. Просять суд відмовити [PERSON]. в позові. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Між сторонами 04.06.2007 року був укладений договір міни, посвідчений нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-959, за умовами якого [PERSON]., яка діяла за себе та за свою неповнолітню доньку [PERSON] 1993 року народження, та [PERSON]., який діяв за себе та свого неповнолітнього сина [PERSON] 2006 року народження, з одного боку і [PERSON]. з другого боку, обміняли належні їм на праві приватної власності в рівних частках квартиру[ADDRESS]на будинок[ADDRESS]. Відповідно до пункту 2.1 Договору за погодженням сторін вартість квартири та житлового будинку, що належать кожній із сторін, визнається рівними та грошова доплата жодною із сторін інший стороні за цим Договором не здійснюється. Тоді як за даними пункту 2 Договору вартість будинку майже вдвічі перевищує вартість квартири і підстави таких умов в договорі не наведені. За змістом пункту 3 Договору сторони свідчать, що незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначених в цьому договорі квартира та будинок немає, вони не приховують обставини, які мають істотне значення для укладення цього договору, усі інженерні комунікації квартири та будинку знаходяться у робочому стані і функціонують за призначенням, самовільних переобладнань квартира і будинок немає, квартира та будинок, що міняються знаходяться у стані придатному для використання за їх цільовим призначенням - проживання. Таким чином, сторони взяли на себе зобов'язання не приховувати один від одного обставини які б суттєво впливали на умови договору та про стан обмінюваних квартири і будинку. У відповідності до правил ст.ст.715,716 ЦК України за договором міни кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар, кожна із сторін договору є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами. До договору міни застосовуються загальні положення про купівля-продаж, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Таким чином, до договору міни нерухомого майна укладеному між сторонами, застосовуються правила встановлені ст.ст.655-657, 673, 678-680 ЦК України щодо загальних положень про купівлю-продаж, предмету продажу та форми окремих видів договорів, вимог до якості товару, правових наслідків передання товару неналежної якості, поняття недоліків товару, за які відповідає продавець та визначення строків виявлення недоліків і пред'явлення вимоги у зв'язку з недоліками проданого товару. Згідно ч.2 ст.678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, недоліків усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару. Позивачка відразу після вселення в квартиру, тобто з моменту отримання майна, визначила істотне порушення вимог щодо якості отриманого майна за договором міни. Квартира потребує поточного ремонту, що підтверджується відповідним актом комісії виконкому Чугуївської міської ради, складеного за зверненням позивачки після отримання квартири та показаннями у судовому засіданні свідка - голови вказаної комісії, і витрати на цей ремонт по усуненню недоліків є для позивачки непропорційними, оскільки вартість переданого нею будинку відповідачам в два рази перевищує вартість переданої ними їй квартири і за такими обставинами вона має право вимагати від відповідачів передачі їй квартири у стані не потребуючого не якого ремонту. Позивачка має похилий вік, є самотня людина, проживає на пенсію за старістю і будь які витрати на поточний ремонт квартири є для неї суттєвими і відноситься до істотного порушення вимог щодо якості квартири. Вона твердо вибрала право про відмову від договору і повернення сплаченої за майно його вартості, а в даному випадку це її будинок. Тобто позивачка обґрунтовано вимагає повернення сторін у первісне положення. Позивачка заявила вимоги про якість переданого їй майна - квартири, відразу після укладення договору і отримання реально квартири у власність і оскільки сторони не дійшли до згоди, вона звернулася з позовом до суду через півтора місяця після нотаріально посвідченого договору і отримання квартири. Тоді як за правилами ст.680 ЦК України покупець нерухомого майна має право пред'явити вимоги щодо недоліків цього майна протягом трьох років від дня передання йому товару, тобто позивачка виявила суттєві недоліки майна у встановлений законом строк. Посилання відповідачів на те, що вони витратили певні кошти на ремонт будинку та закупівлю будівельних матеріалів і тому неможливо розірвати договір, безпідставні, оскільки позивачка відразу після отримання квартири заявила про виявлені нею недоліки і про бажання розірвати договір, а відповідачі мають право вимагати від неї повернення понесених затрат у разі поліпшення ними стану будинку. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і вважає його підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved