Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди на тих підставах, що 10.08.2004 р. він купив у ПП [PERSON] телевізор “LG”, строк гарантії якого складав 36 місяців; 06.02.2007 р. вказаний телевізор вийшов з ладу. При зверненні з цього приводу до ПП [PERSON], йому ([PERSON]) було рекомендовано направити телевізор для ремонту до “НК-Центр Євпаторія”; протягом з 09.02.2007 р. по 12.03.2007 р. телевізор було відремонтовано “НК-Центр Євпаторія”, але, після ремонту він з'ясував, що телевізор та пульт дистанційного управління було підмінено, у зв'язку з чим він подав скаргу до Євпаторийського МВ ГУ МВС України у Криму. У зв'язку з тим, що ПП [PERSON] відмовилася надати Євпаторийському МВ ГУ МВС України у Криму письмову інформацію про місцезнаходження завода-виготовника телевізора “LG”, він ([PERSON]) переніс моральні страждання. На підставі викладеного просить суд притягнути ПП [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 156-1 КУпАП та стягнути на свою користь з ПП [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5312-00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявленні позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до вищевикладеного. Представник відповідача ПП [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і просив у його задоволенні відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереченнь. Як беззаперечно встановлено судом, позивач [PERSON] 10.08.2004 р. він купив у ПП [PERSON] телевізор “LG”, строк гарантії якого складав 36 місяців. Цей факт учасниками судового розгляду під сумнів не ставиться, підтверджується їх особистими поясненнями та письмовими матеріалами справи Судом також встановлено, що 06.02.2007 р. належний позивачу [PERSON] телевізор вийшов з ладу; при зверненні з цього приводу до ПП [PERSON] [PERSON] було рекомендовано направити телевізор для ремонту до “НК-Центр Євпаторія”; протягом з 09.02.2007 р. по 12.03.2007 р. телевізор було відремонтовано “НК-Центр Євпаторія”. Позивач [PERSON] посилається на ту обставину, що після ремонту він з'ясував, що телевізор та пульт дистанційного управління було підмінено працівниками “НК-Центр Євпаторія”. Розв'язуючи позовні вимоги [PERSON] про притягнення ПП [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 156-1 КУпАП, судом встановлено таке. Ст. 156-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів. Але, згідно ст. 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156-1 КупАП має право складати орган у справах захисту прав споживачів, а правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 156-1 КупАП має право орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - тобто, суд не вправі притягувати до адміністративної відповідальності осіб, винних у скоєнні адмиіністративного правопорушення, передбаченого ст. 156-1 КУпАП. На підставі викладено, суд вважає можливим у задоволенні цієї частини позовних вимог [PERSON] відмовити. Розв'язуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ПП [PERSON] у зв'язку з порушенням прав споживачів, судом встановлено таке. В силу ст. 22 Закону України “Про захист прав споживачів” захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.ст. 3, 22 Закону України “Про захист прав споживачів”, споживач, що перебуває на території України, під час придбання, замовлення, або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення, своїх побутових потреб має право на державний захист своїх прав, належну якість товарів (робіт, послуг), торгівельного та іншого обслуговування, правила яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 15 Закону України “Про захист прав споживачів”, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформацію про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Як витікає з особистих пояснень позивача [PERSON], моральна шкода йому була завдана у зв'язку з тим, що ПП [PERSON] відмовилася надати Євпаторийському МВ ГУ МВС України у Криму письмову інформацію про місцезнаходження завода-виробника телевізора “LG”. Але, суд достовірно встановив, що відповідач ПП [PERSON] надала [PERSON] при купівлі-продажу телевізору гарантийний талон, у якому зазначено перелік сервісних центрів та інформаційних служб фірми “LG” (а.с. 6-7), у яких позивач міг дізнатися про місцезнаходження завода-виробника належного йому телевізора “LG”, але [PERSON] цією можливістю не скористався та на час розгляду справи цієї можливості не позбавлений. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що жодних доказів на підтвердження факту завдання моральних страждань [PERSON] з боку відповідача ПП [PERSON] суду не надано, а судом, по справі, відповідно, не здобуто. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає можливим у задоволенні цієї частини позовних вимог [PERSON] також відмовити. На підставі викладенного, у відповідності до ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 3, 15, 22 Закону України “Про захист прав споживачів”,

Outcome: dismissed