Jurisdiction: civil
Date: 2008-03-18 00:00:00

Прокурор Онуфріївського району Кіровоградської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Світловодська об'єднана державна податкова інспекція Кіровоградської області, в якому просить визнати недійсними договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 18.11.1999 року між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області та [PERSON], та договір купівлі-продажу цієї ж нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 14.06.2006 року між [PERSON]та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств. Позов мотивує тим, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений між [PERSON]та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств 18.11.1999 року, не відповідає вимогам законодавства України, а тому має бути визнаний недійсним. Так, постановою арбітражного суду Кіровоградської області від 10.03.1999 року Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області визнано банкрутом, провадження у справі про банкрутство було припинено лише 29.04.2002 року ухвалою цього ж суду, а тому без згоди арбітражного керуючого Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області не мало законного права відчужувати у 1999 році нерухоме майно на користь [PERSON] Крім того, з 14.01.2000 року майно Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області перебувало у податковій заставі, оскільки за даною юридичною особою рахувався і рахується податковий борг в сумі 90600 гривень, а тому без згоди податкового органу [PERSON] не мав право відчужувати нерухоме майно на користь Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств та укладати з нею договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS]. Також, посилається на те, що відповідно до Статуту Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області право власності на нерухоме майно належить його членам - пайовикам і здійснюється виключно загальними зборами пайовиків. Продаж нерухомого майна (основних засобів) повинна проводитись лише за згодою пайовиків, висловленою на загальних зборах. У 1999 році збори пайовиків не надавали згоди правлінню Онуфріївського районного споживчого товариства на відчуження майна [PERSON], що свідчить про незаконність правочину. Крім того, згідно ст. 15 Закону України „Про банкрутство” від 14.05.1992 року, який діяв до 01.01.2000 року, з моменту визнання юридичної особи банкрутом припиняється її підприємницька діяльність і до ліквідаційної комісії переходить право розпорядження майном банкрута. Так, постановою арбітражного суду Кіровоградської області від 10.03.1999 року Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області визнано банкрутом та призначено ліквідаторів банкрута. Провадження у справі про банкрутство було припинено лише 29.04.2002 року ухвалою цього ж суду. Таким чином, Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області у 1999 році взагалі не мало права розпорядження вище переліченим майном, а тим більше права здійснювати його продаж [PERSON], що згідно статті 48 ЦК України (1963 року) є підставою недійсності правочину. Прокурор, згідно ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, має право та підстави для звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки, виходячи зі змісту позовних вимог, це стосується інтересів держави. В судовому засіданні прокурор та представник Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області позов підтримали і просили його задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені в позовній заяві. Представник Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області позов не визнала та пояснила, що дійсно між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS] від 18.11.1999 року. Згадане нерухоме майно належало на праві власності Онуфріївському районному споживчому товариству Кіровоградської області, яке, відповідно до вимог цивільного законодавства, мало право його відчужувати. Договір купівлі-продажу був підписані головою правління товариства [PERSON] та [PERSON]. Вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а тому у 2006 році був визнаний дійсним рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору, який утворили [PERSON] та Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області. Договір купівлі-продажу не зберігся, оскільки сплинув певний час після виникнення правовідносин, пов'язаних з продажем майна. Посилання прокурора на те, що в порушення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області, не отримавши згоди від арбітражного керуючого, призначеного розпорядником майна, уклало договір купівлі-продажу майна з [PERSON]. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки [PERSON] був призначений арбітражним керуючим-ліквідатором тільки з 27.10.2000 року у відповідності до ухвали арбітражного суду Кіровоградської області від 27.10.2000 року. Посилання прокурора на те, що майно Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області з 14.01.2000 року знаходиться у податковій заставі є незрозумілим по відношенню до правочину, який мав місце у 1999 році. Посилання на норми Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” щодо правовідносин, які мали місце у 1999 року, є хибними, так-як сам Закон вступив в силу з 01.01.2000 року. Крім того, пунктом 23 Статуту Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області передбачено, що в споживчому товаристві де налічується 200 і більше пайовиків для вирішення питань, що відносяться до компетенції загальних зборів скликаються збори уповноважених представників. Таким чином, представник відповідача вважає, що у прокурора відсутні підстави оспорювати даний правочин. Представник Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств позов не визнала та пояснила, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 14.06.2006 року між [PERSON]та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств, є дійсним, правомірним і вчинений у формі, встановленій законом. Під час відчуження майна [PERSON]. на користь відповідача, воно не перебувало у податковій заставі та не існувало інших заборон на його продаж. Стосовно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладеного 18.11.1999 року між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області та [PERSON], надала пояснення аналогічні представнику Онуфріївського районного споживчого товариства. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, при цьому пояснила, що 18.11.1999 року між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області в особі голови правління [PERSON]. та [PERSON]укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS]. [PERSON] сплатив кошти за придбану нерухомість в касу Онуфріївського районного споживчого товариства. Онуфріївське районне споживче товариство тривалий час ухилялось від нотаріального посвідчення даної угоди. Починаючи з листопада 2005 року [PERSON] почав виготовлення документів про встановлення права власності на будівлю по [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю актів введення в експлуатацію даного об'єкту, у січні 2006 року довіритель замовив виготовлення висновків про технічний стан будівлі, які є тотожними до актів введення в експлуатацію. З метою більш скорішого одержання документів на право власності, [PERSON] уклав третейську угоду з Онуфріївським районним споживчим товариством, згідно якої передали справу на розгляд третейського суду. Рішенням третейського суду від 10.02.2006 року, яке в подальшому зареєстровано в Світловодському МБТІ, було визнано право власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] за [PERSON]. Відповідно до ст. 51 ч. 1 Закону України „Про третейські суди”, рішення суду є остаточним і не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених законодавством. Дана норма Закону містить вичерпний перелік підстав за яких рішення третейського суду може бути скасовано. На даний час рішення третейського суду не скасовано. Рішенням третейського суду встановлено ряд обставин, які в судовому засіданні були доказані. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини по справі, що встановлені в рішенні суду не оспорюються в інших справах, а тому відсутні підстави для визнання договорів недійсними. Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 14.06.2006 року між [PERSON]. та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств, є дійсним, правомірним і вчинений у формі, встановленій законом. Під час відчуження майна [PERSON]. на користь відповідача, воно не перебувало у податковій заставі та не існувало інших заборон на його продаж. Стосовно заявлених прокурором підстав визнання правочинів недійсними, надала пояснення аналогічні вищевказаним представникам відповідачів Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області та [PERSON]впродовж 1999 року було укладено ряд договорів, в тому числі спірний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS] від 18.11.1999 року. Про існування даного договору, оригінал якого відсутній як у сторін, так і в бюро технічної інвентаризації, дає підстави вважати рішення третейського суду для вирішення конкретного спору, який утворили [PERSON] та Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області у 2006 році. Так, рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору у складі судді Стіфутіна І.В., який утворили [PERSON] та Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області, ухваленим 10 лютого 2006 року, визнаний дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 18.11.1999 року між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області та [PERSON]. Цим ж рішенням третейського суду визнано за [PERSON]. право власності на вищевказане нерухоме майно. Сума грошових коштів, які отримало Онуфріївське районне споживче товариство від [PERSON] за продаж майна, судом не встановлена у зв'язку з відсутністю оригіналів і копій договору купівлі-продажу та відсутністю посилань на цю суттєву обставину в рішенні третейського суду. Крім того, представники відповідачів не змогли надати до суду оригінали чи копії бухгалтерських документів, які б могли засвідчити факт оплати [PERSON]. вартості майна. Матеріали третейської справи знищені третейським судом за строком зберігання. 14.06.2006 року між [PERSON]. та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], про що свідчить наявна у справі копія нотаріально посвідченого договору. З пояснень представника Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області вбачається, що вищевказаний об'єкт на даний час знаходиться у фактичному користуванні Онуфріївського районного споживчого товариства. Суд вважає, що оспорюванні прокурором правочини мають бути визнані недійсними у зв'язку з нижчевикладеним. Згідно статті 48 ЦК України (1963 року), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, недійсним є правочин зміст якого суперечить вимогам законодавства. У відповідності до вимог ст.ст. 225, 145 ЦК України (1963 року), норми якого необхідно застосовувати до вищевказаних правовідносин, право продажу майна за договором належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником покупець набуває право власності лише в тих випадках, коли власник не вправі витребувати від нього майно: коли майно загублено власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло із їх володіння іншим шляхом поза їх волею. Придбаний відповідачем [PERSON]. вищезазначений об'єкт нерухомого майна, згідно з п. 44 статуту Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області (далі - Статут) та матеріалів справи, є основним засобом та власністю Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області. Суб'єктами права власності Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області, як передбачено п. 45 Статуту, є його члени-пайовики. При цьому, відповідно до підпункту „о” пункту 19, п. 20 Статуту, це право здійснюється загальними зборами пайовиків і відноситься до виключеної їх компетенції. Пунктом 23 Статуту передбачено, що в споживчому товаристві де налічується 200 і більше пайовиків для вирішення питань, що відносяться до компетенції загальних зборів, можуть скликатись збори уповноважених представників. Пунктом 48 Статуту передбачено, що загальні збори (збори уповноважених пайовиків) передають право володіння, користування та розпорядження їх власністю правлінню споживчого товариства, за виключенням права продажу... основних засобів. Зазначені вище пункти Статуту вказують на те, що зазначений вище об'єкт нерухомості міг бути проданий відповідачу [PERSON] лише зі згоди загальних зборів пайовиків (зборів уповноважених пайовиків) Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області, які з єдиним порядком денним повині були проводитись на всіх кооперативних дільницях (п. 23 Статуту). З пояснень сторін вбачається, що протоколи зборів пайовиків товариства за 1999 рік не збереглися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 1997 року по 22 грудня 1999 року він обіймав посаду голови правління Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області. Ні він, ні члени правління Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області не продавали громадянину [PERSON] або іншим громадянам магазин по [ADDRESS]. За час його роботи магазин залишався на балансі Онуфріївського районного споживчого товариства. Питання, пов'язані з продажем майна товариства вирішувались виключно на загальних зборах пайовиків товариства. Якщо було якесь питання про продаж майна, то воно обов'язково виносилось на розгляд зборів, а попередньо розглядалось на правлінні товариства. Без згоди зборів продажу майна не було. Від імені Онуфріївського районного споживчого товариства він не підписував будь-яких договорів з [PERSON]., якого, доречи, взагалі не знає. Питання про продаж майна цій особі ніколи не вирішувалось на правлінні товариства, загальних зборах або зборах уповноважених пайовиків. Показання свідка [PERSON] підтвердила свідок[PERSON], яка пояснила, що з 1987 року по 2000 рік працювала заступником голови правління Онуфріївського районного споживчого товариства. Після звільнення з роботи голови товариства [PERSON]. і до обрання у січні 2000 року нового голови товариства, тимчасово виконувала обов'язки голови правління Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області. Крім того, весь час була членом правління товариства та займалась оформленням постанов правління про продаж нерухомості, яка частково мала місце, а також організовувала проведення зборів уповноважених пайовиків. У 1999 році питання про продаж майна [PERSON], а тим більше про продаж магазину по [ADDRESS], не вирішувалось ні правлінням товариства, ні загальними зборами або зборами уповноважених пайовиків. На розгляд зборів вона ніколи не готувала питання щодо продажу магазину по [ADDRESS]. Також вона не готувала постанов правління про продаж нерухомості [PERSON] Про надходження коштів за продаж згаданого об'єкту до каси товариства нічого не знає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 1970 року працювала на різних посадах в системі Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області. До травня місяця 1999 року вона працювала директором Павлиського РТП Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області, а потім очолювала торгівельне об'єднання „Промінь”. Вона є пайовиком Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області і постійно приймала участь у загальних зборах товариства. Про продаж магазинів або іншого нерухомого майна [PERSON], що відбулась у 1999 році, їй нічого не відомо, оскільки такої продажі не було, загальних зборів пайовиків Онуфріївського районного споживчого товариства з цього приводу вона не пам'ятає, майно весь час перебувало у користуванні товариства. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1967 року по 2003 рік працювала на різних посадах в системі Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області. У 1999 році, в тому числі і станом на 18.11.1999 року, працювала головою ревізійної комісії Онуфріївського районного споживчого товариства. До її обов'язків входив контроль за роботою правління товариства та підвідомчих магазинів, а також контроль за фінансово-господарською діяльністю товариства. Вона постійно знаходилась на засіданнях правління товариства і на кожних зборах доповідала про проведену роботу, в тому числі про факти відчуження майна. Магазин по [ADDRESS] весь час перебував на балансі товариства і у 1999 році питання про продаж [PERSON]даного магазину не вирішувалось ні правлінням товариства, ні загальними зборами або зборами уповноважених пайовиків. Вона жодного разу не доповідала на зборах про продаж згаданого майна. Достовірно пам'ятає, що такі факти не мали місце і голова правління [PERSON] не відчужував майно [PERSON], тим більше, що згоди пайовиків на такі дії не було. Збори з цього питання не проводились. Період роботи вищевказаних свідків і посади, які вони обіймали, не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання в тому, що питання про продаж вище зазначеного об'єкту [PERSON] на загальних зборах пайовиків Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області не розглядалось і він вибув із володіння їх власників - пайовиків Онуфріївського районного споживчого товариства Кіровоградської області шляхом продажу не уповноваженою на це особою відповідачу [PERSON], поза їх волею, тобто відповідач [PERSON] не набув права власності на спірний об'єкт у встановленому законом порядку, а тому спірний договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону і на підставі ст. 48 ЦК України (1963 року) є недійсним. Аналогічні обставини, а саме те, що у 1999 році пайовики Онуфріївського районного споживчого товариства не надавали на загальних зборах згоди на продаж майна [PERSON], вже встановлені рішенням Онуфріївського районного суду від 5 липня 2007 року у спорі між тими самими сторонами, яким визнані недійсними ряд договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між Онуфріївським районним споживчим товариством Кіровоградської області і [PERSON]. Як зазначено вище, 14.06.2006 року між [PERSON]. та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS] Згідно ст.ст. 658, 388 ЦК України (2003 року), право продажу товару за договором належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником покупець набуває право власності лише в тих випадках, коли власник не вправі витребувати від нього майно: коли майно загублено власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло із їх володіння іншим шляхом поза їх волею. Власником вище зазначеного об'єкту купівлі-продажу, як зазначено вище, є пайовики Онуфріївського районного споживчого товариства, а не відповідач [PERSON], і проданий ним об'єкт нерухомості вибув із володіння власників не з їх волі, а тому суд вважає, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS], укладений 14.06.2006 року між [PERSON]та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств, на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України (2003 року), слід визнати недійсним. Що стосується рішення третейського суду, то останнє у 2006 році лише підтвердило дійсність оспорюваного договору, виходячи з вимог ст. 47 ЦК України (1963 року), тоді як прокурором поставлена вимога про визнання їх недійсними зовсім з інших підстав. Крім того, згідно ст. 15 Закону України „Про банкрутство” від 14.05.1992 року, який діяв до 01.01.2000 року, з моменту визнання юридичної особи банкрутом припиняється її підприємницька діяльність і до ліквідаційної комісії переходить право розпорядження майном банкрута. Так, постановою арбітражного суду Кіровоградської області від 10.03.1999 року Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області визнано банкрутом та призначено ліквідаторів банкрута. Провадження у справі про банкрутство було припинено лише 29.04.2002 року ухвалою цього ж суду. Таким чином, Онуфріївське районне споживче товариство Кіровоградської області у 1999 році взагалі не мало права розпорядження вище переліченим майном, а тим більше права здійснювати його продаж [PERSON], що згідно статті 48 ЦК України (1963 року) є підставою недійсності правочину. З огляду на викладене,

Outcome: approved