Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду з позовом про стягнення з [PERSON]. завдатку. Свої позовні вимоги він обгрунтовував наступним. 05.11.2006 р. відповідачка [PERSON]. отримала від позивача гроші в сумі 2200 грн., як завдаток за гаражне приміщення, яке їй належить, що підтверджується розпискою відповідачки. В усному порядку сторони домовилися про купівлю-продаж гаражного приміщення за 5000 грн. Для цього відповідачка [PERSON]. зобов'язалася оформити необхідні документи. Але восени 2007 р. відповідачка усну домовленість порушила, збільшивши розмір ціни гаражного приміщення, з чим позивач не згодний і змусила позивача звільнити приміщення, що він і зробив. В зв'язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідачки сплачений ним завдаток в розмірі 2200 грн. та судові витрати понесені ним в зв'язку зі сплатою держмита в сумі 51 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення 30 грн., а всього стягнути 2281 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Вважають що зобов'язання не виконано з вини відповідачки, тому вважають, що є підстави розцінювати сплачені позивачем 2200 грн. в рахунок виконання боргу, як аванс. Відповідачка позов не визнала, суду пояснила, що між нею та позивачем в 2006 р. була домовленість про оформлення договору купівлі-продажу гаражного приміщення за 5000 грн., яке їй належить. Позивач сплатив їй 2200 грн., як завдаток, про що вона дала йому розписку. Вона повинна була оформити необхідні документи. Виготовлення документів їй коштувало понад 2500 грн. Лише 27.11.2007 р. вона отримала технічний паспорт на гаражне приміщення і тому змушена була змінити його ціну, збільшивши до 10000 грн. З такою ціною позивач був не згодний, і тому вона змусила його звільнити приміщення, що той і зробив. Сплачену суму в розміті 2200 грн. відповідачка вважає платою за аренду гаражного приміщення з боку позивача, так як той тривалий час користувався ним. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. та дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 05.11.2006 р. відповідачка [PERSON]. отримала від позивача гроші в сумі 2200 грн., як завдаток за гаражне приміщення, яке їй належить, що підтверджується розпискою відповідачки. В усному порядку сторони домовилися про купівлю-продаж гаражного приміщення за 5000 грн. Для цього відповідачка [PERSON]. зобов'язалася оформити необхідні документи. Але восени 2007 р. відповідачка усну домовленість порушила, збільшивши розмір ціни гаражного приміщення, з чим позивач не згодний і змусила позивача звільнити приміщення, що він і зробив. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. допитані кожен окремо, [PERSON] допитаний з боку позивача та [PERSON], допитаний з боку відповідачки підтвердили, що відповідачка продала гаражне приміщення позивачеві. Свідки [PERSON]. та [PERSON] також пояснили, що вони орендують сусідні гаражні приміщення і сплачують за це орендну плату їх власникам, згідно усної домовленості. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Ч.3 ст.571 ЦК України передбачено, що у випадку припинення зобов”язання забезпеченого завдатком, до початку його виконання або у разі неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Зобов”язання неможливо виконати так як відповідачка вдвічі збільшила розмір ціни договору купівлі-продажу в порівнянні з попередньою домовленістю, за що отримала завдаток в сумі 2200 грн. Позивач не згодний з такою ціною і відмовляється її сплачувати. Твердження відповідачки, що сплачена сума в розмірі 2200 грн. є орендною платою за користування позивачем гаражним приміщенням свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло і відповідачкою з цього приводу доказів не надано.

Outcome: approved