Jurisdiction: civil
Date: 2008-01-14 00:00:00

Узагальнений виклад позиції відповідача. Відповідач, заперечуючи проти позову, вважав, що його вина у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди відсутня. В попередньому судовому засіданні, ним заявлялося клопотання про зупинення провадження у даної справі до розгляду його скарги, яка направлялася на адресу прокурора м. Одеси про скасування постанови органа дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи і про притягнення його до адміністративної відповідальності. В задоволенні даного клопотання відповідачеві було відмовлено. Однак, після того, як відповідачем була отримана відповідь від прокуратури м. Одеси про відсутність підстав для скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а також після того, як суд першої інстанції повторно визнав його винним у скоєні дорожньо - транспортної пригоди, відповідач, починаючи з 31.08.2007 р. перестав з'являтися до судового засідання. Судові повідомлення про день та час слухання справи відправлялися відповідачеві як за адресою, яка була вказана ним особисто в процесуальних документах, адресованих суду, так і за адресою, яку він називав в усних поясненнях. Однак, якщо спочатку від відповідача надходили заяви про відкладення справи у зв'язку з його від'їздом, то в судові засідання, які були призначені на 24 грудня 2007 р. та 15 січня 2008 р. відповідач не з'явився, повідомлявся в тому числі і через оголошення у пресі. Із судових повідомлень, які суд надсилав відповідачеві у вигляді телеграм, вбачається, що за жодною адресою, яку він назвав як місце проживання, останній - не знаходиться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, у разі відсутності заяви сторони про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Правова позиція позивачки. [PERSON], підтверджуючи заявлені вимоги про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, надала суду письмові пояснення та докази, якими вони обґрунтовуються. Так, позивачка вказує, що 18 листопада 2006 року приблизно о п'ятій годині ранку, на перехресті вулиць Космонавтів та Академіка Філатова в місті Одесі автомобіль «Ауді 90», реєстраційний [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON], зіткнувся з належним її автомобілем «Хюндай Купе», реєстраційний [NUMBER] за кермом якого, був її син [PERSON]. Дорожньо - транспортна пригода, по ствердженню позивачки, була скоєна за наступними обставинами. Належний їй автомобіль зупинився на розі вулиць Академіка Філатова та Космонавтів перед світлофором, очікуючи його зелений сигнал і після того, як дозволено було продовжувати рух та водій почав проїжджати перехрестя, автомобіль «Ауді-90», якій на великій швидкості рухався на червоний колір світлофора по вулиці Космонавтів допустив зіткнення з її транспортним засобом, незважаючи на те, що почав приймати міри до гальмування задовго до перехрестя. У результаті цього зіткнення її автомобіль, як пояснила позивачка, кілька разів розвернуло та викинуло до протилежного світлофору. При зіткненні, удар прийшовся у бензобак, та у задній міст. Матеріали за дорожньою пригодою були направлені у відділ оформлення ДТП УДАІ ГУМВС в Одеській області для розгляду справи у адміністративному порядку, так як постраждалих на місці пригоди виявлено не було. Між тим, як пояснила позивачка, відповідач надіслав до органів ДАІ довідку міської клінічної лікарні №1 про те, що він є постраждалим, тому що у нього черепно-мозкова травма. Інспектором відділу оформлення ДТП УДАІ ГУМВС в Одеській області 21.12.2006 року винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставах того, що відомості про отримання [PERSON] тілесних ушкоджень не підтвердилися, тому що він відмовився від проходження медичної експертизи для встановлення вказаного факту. Даною постановою встановлено, що відповідач порушив п. 12.4 «Правил дорожнього руху», не вибравши безпечну швидкість руху, рухаючись у межах населеного пункту з швидкістю, яка перевищувала 75 км\год та не врахував дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з транспортним засобом - автомобілем «Хюндай Купе», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON]. Позивачка вказує, що за результатами розгляду адміністративних матеріалів у суді у відношенні [PERSON], він був визнаний винним у скоєнні правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП На думку позивачки, встановлення судовим органом вини відповідача в заподіянні її шкоди, дає її підстави для стягнення з нього шкоди. Так, відповідно до висновків автотоварознавчого дослідження ТОВ “Експерт-сервіс-юг” сума завданого її матеріально збитку, щодо пошкодженого автомобілю встановила - 42 213 грн. Крім того, позивач вважає, що відповідач своїми діями завдав її і моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 20 000 грн.. Так, на її думку недобросовісні дії [PERSON] полягали в його спробі надати органу дізнання сфальсифіковану довідку про нібито отриманні ушкодження здоровлю. Крім того, як пояснила позивачка, отримання автомобілем пошкоджень привело к тому, що вона, замість, того щоб працювати займалася ремонтом автомобілю. Також, відповідач на її думку спрямовано затягував розгляд справи, надавав адреса, за якими не знаходився, а це не давало можливість здійснити ремонт автомобіля, у зв'язку з чим вона не могла підтримувати налагоджений темп життя. Обґрунтовуючи, спричинення її моральної шкоди, позивачка зазначала, що вартість купленого нею у 2006 р. нового автомобілю, значно знижується і відремонтований автомобіль все одне вже новим не буде і цей моральний вантаж постійно давить на її самопочуття. Крім того, її автомобіль, у зв'язку зі значними пошкодженнями був знятий з гарантійного обслуговування. Позивачка, також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді: судового збору - 430 грн., витрат, пов'язаних з інформаційним забезпеченням розгляду справи - 30 грн., сплати по проведенню досліджень спеціалістом у розмірі - 617 грн. Мотивувальна частина рішення суду. З'ясувавши обставини справи, та перевірив їх доказами, суд вважає, що вимоги позивачки, щодо стягнення матеріальних збитків та судових витрат із відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги, щодо стягнення моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню на наступних підставах. Судовим розглядом встановлено, що 18 листопада 2006 року приблизно о п'ятої годині ранку, на перехресті вулиць Космонавтів та Академіка Філатова в місті Одесі автомобіль «Ауді 90», реєстраційний [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON], зіткнувся з автомобілем «Хюндай Купе», реєстраційний [NUMBER], що належав позивачці. Як вбачається із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а також із постанов суду від 07.02.2007 р. та 04.07.2007 р., дорожньо - транспортна пригода була скоєна за наступними обставинами. Автомобіль «Хюндай Купе», реєстраційний [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зупинився на розі вулиць Академіка Філатова та Космонавтів перед світлофором, очікуючи його зелений сигнал. Автомобіль «Ауді-90» під керуванням [PERSON], рухався на великій швидкості по вулиці Космонавтів, у сторону перехрестя з вулицею Академіка Філатова. У зв'язку з тим, що було лише п'ять годин ранку та вулиці були безлюдними [PERSON] вважав, що він успіє проїхати на жовтий світ світлофора, однак коли побачив, що не встигає і що на перехрестя виїхала машина під керуванням [PERSON], почав гальмувати, однак, висока швидкість перешкоджала повністю зупинити транспортний засіб. [PERSON] виїхав на перехрестя на червоний світ світлофора та допустив зіткнення з транспортним засобом позивачки, якій від удару відкинуло до протилежного світлофору. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративної справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача в скоєнні правопорушення, яке завдало збитки позивачці встановлена як постановою органа дізнання так і судовим рішенням. Всі ці процесуальні документи набрали законної чинності та відповідно до вимог 4 вказаної статті є обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, із питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Переходячи, до розгляду питань про цивільно - правові наслідки дій відповідача, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами необхідно вирішувати на підставі вимог ч. 1 ст. 1188 ЦК України, яка передбачає порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Дана норма закону свідчить, що шкода, завдана взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені в ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що обов'язковою умовою такій відповідальності, є - вина особи, що завдала шкоду. Переходячи к розміру, спричинених матеріальних збитків, які відображені у висновку спеціаліста, суд вважає, що сума, яка в ньому вказана є обґрунтованою, тому, що відповідає переліку пошкоджень автомобіля, якій був зафіксований органами ДАІ, ріку випуску транспортного засобу, вартості запасних частин, що підлягають заміні. Тому, вимоги [PERSON] у даної частині, підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 42 830 грн.. Стаття 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Відповідальність за завдану моральну шкоду, згідно з вимогами даної статті, також передбачає наявність вини особи, яка її завдала та причинний зв'язок між незаконними діями особи, яка спричинила шкоду та наслідками, які наступили. На думку суду, всі ці три умови, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а саме незаконні дії відповідача спричинили моральні страждання позивачці, які привели до порушення налагодженого темпу її життя. Суд, вважає, що всі ці доводи, які привела позивачка в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення моральної шкоди, дають суду підстави вважати, що дійсно був порушений устояний уклад її життя, вона була позбавлена можливості реалізації своїх життєвих планів. Крім того, суд погоджується з позицією позивачки, що відповідач, зловживаючи своїми правами та обов'язками, які передбачені в ст. 27 ЦПК України, також спричиняв її душевні страждання. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, на думку суду, необхідно встановлювати, враховуючи характер правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також виходячи з вимог розумності та справедливості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір моральної шкоди, якій підлягає стягненню з відповідача повинен складати - 5 000 грн. Також, підлягають стягненню з відповідача, на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України, судові витрати, які понесені позивачем, у зв'язку з розглядом даної справи. Так, стягненню підлягає: судовий збір у розмірі 430 грн., витрати, пов'язані з інформаційне технічним забезпеченням розгляду справи - 30 грн., сплати по проведенню досліджень спеціалістом у розмірі - 617 грн. На підставі викладеного і відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК| України, суд,

Outcome: approved